справа 278/3457/18
У Х В А Л А

17 квітня 2019 року м. Житомир Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Грубіян Є.О., розглянув клопотання представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Профуна" про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебувала зазначена цивільна справа, ухвалою від 29.03.2019 року в якій позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

16.04.2019 року від представника відповідача надійшло клопотання, яким останній просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати в розмірі 8 500 гривень.

В обґрунтування клопотання вказав, що витрати у вказаній сумі були понесені відповідачем на правничу допомогу адвоката. Відповідні документи надавалися суду.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Стаття 142 ЦПК України регулює питання розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

На відміну від ч. 1 ст. 142 ЦПК України, яка прямо передбачає вирішення судом питання про повернення саме судового збору у відповідній ухвалі чи рішенні при укладанні мирової угоди, відмови від позову або визнання позову відповідачем, ч. 5 ст. 142 ЦПК України передбачає право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, чинним законодавством при постановленні судом ухвали передбачено вирішення питання лише щодо судового збору та лише при постановленні таких видів ухвал, як ухвали про закриття провадження у справі в зв'язку із затвердження мирової угоди або ухвали про закриття провадження у справі в зв'язку з відмовою позивача від позову.

Своє право на компенсацію судових витрат, до яких відповідно до ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України належать і витрати на професійну правничу допомогу, понесених в разі залишення позову без розгляду, відповідач може реалізувати, оформивши свої вимоги у формі позовної заяви, в якій згідно ст. 175 ч. 1 ЦПК України викладаються вимоги щодо предмету спору та їх обґрунтування.

З урахуванням зазначеного, у задоволенні вищевказаного клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-260, 270, 353 ЦПК України,суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання - відмовити.

Складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Суддя Є.О. Грубіян