Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Коротенко Є.В.
Справа № 408/478/19-ц
Провадження № 22-ц/810/265/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Коротенка Є.В.,

суддів: Дронської І.О., Коновалової В.А.,

участники справи:

позивач ОСОБА_2,

відповідач Біловодське обєднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Луганського апеляціійного суду в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 25 лютого 2019 року за позовом ОСОБА_2 до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлої особи,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 25 лютого 2019 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлої особи на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою на неї Просила оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, приймаючи до уваги положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що що 22.10.2017 року у м Довжанськ Луганської області помер брат позивачки ОСОБА_3 Для оформлення спадкових прав після його смерті позивачка звернулася до приватного нотаріуса Міловського районного нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини. 02 липня 2018 року позивачці було видане свідоцтво про право на спадщину за законом ННС 574167, згідно якого спадщина складається з недоотриманої пенсії померлого у сумі 78101,82 грн. Оскільки за життя померлий перебував на обліку та отримував пенсію у Біловодському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, яким і була виплачена допомога на поховання, представник позивача ОСОБА_5 звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 у встановленому законом порядку та надала для цього необхідні документи. Однак у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_3 було відмовлено з посиланням на те, що у спадкоємця, позивача у справі ОСОБА_2, відсутня довідка про реєстрацію як внутрішньо переміщеної особи та документи були повернуті. Таким чином, відповідач не оспорюючи прав позивача на спадкове майно, відмовив йому у виплаті недоотриманої пенсії, посилаючись на інший порядок виплати.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 25 лютого 2019 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії померлої особи на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження, місцевий суд послався на те, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, бо виниклий спір між сторонами носить характер публічно-правового.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

У цій справі предметом позову є майнова вимога позивача, направлена на набуття ним в порядку спадкування права власності на майно - грошові кошти. Спір має приватно-правовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічні приписи містяться в постанові Великої палати Верховного Суду у цивільній справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановахВерховного Суду.

Згідно із п.1.ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, згідно із п.4.ч.1 ст. 379 ЦПК України - порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

При таких обставинах ухвала Біловодського районного суду Луганської області від 25 лютого 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 25 лютого 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 25 квітня 2019 року.

Головуючий Є.В. Коротенко

Судді: І.О. Дронська

ОСОБА_6