Провадження № 2-з/752/191/19
У Х В А Л А

19.06.2019 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Шкірай М.І., розглянувши заяву адвоката Корзаченка Володимира Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд -

Встановив:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, 3% річних та інфляційних витрат.

18.06.2019 заявник звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення № 6-нп , площею 6 кв. м. у АДРЕСА_4 ;

- 79/300 частини квартири АДРЕСА_5 ;

- 2/3 частини квартири АДРЕСА_5 .

- Ѕ частину будинку АДРЕСА_6 ;

- квартиру АДРЕСА_7 ;

- квартиру АДРЕСА_8 ;

- садовий будинок АДРЕСА_9 ;

- квартиру АДРЕСА_10.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що він звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з вказаною позовною заявою та із заявою про забезпечення позову, оскільки 26 травня 2014 року ОСОБА_2 взяв у нього в борг грошові кошти у розмірі 2 481 000, 00 грн. та зобов`язався повернути їх у строк до 28 липня 2014 року в порядку та на умовах, визначених договором позики грошових коштів від 26 травня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузіною К.В., зареєстрованим у реєстрі за № 873. Вказаний вище договір позики був підписаний позичальником ОСОБА_2 за згодою його дружини - ОСОБА_3 . Однак після отримання коштів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грубо порушили умови договору позики та незважаючи на закінчення строку повернення коштів ще 28 липня 2014 року борг йому так і не повернули до теперішнього дня. Усі неодноразові усні нагадування і вимоги відповідачам під час особистих зустрічей з ними та по телефонному режимі щодо необхідності повернення коштів позитивного результату не дають, заборгованість залишається не сплаченою.

На даний час позивач вказує, що між сторонами виник спір щодо повернення боргу відповідно до договору позики від 26 травня 2014 року.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що ст. 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2,18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Також позивач вказує, що ОСОБА_2 постійно визнає наявність боргу та обіцяє повернути кошти, про що, останній раз ОСОБА_2 була викладена обіцянка в письмовому вигляді 18 грудня 2018 року та підписано власноручно складений додаток до договору позики грошових коштів від 26.05.2014 у якому останнім було визначено і визнано суму заборгованості договором позики станом на 18 грудня 2018 року у розмірі 2 985 000 грн.

При здійсненні судочинства суди застосовуютьКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободвід 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Позивачем не надано доказів того, що відповідачами здійснюються дії направлені на ухилення від виконання вимог договору позики.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих заявниками на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви, оскільки заявником не надано жодного доказу існування високої ймовірності утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову, про що йдеться в їхній заяві.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суддя -

Постановив:

У задоволенні заяви адвоката Корзаченка Володимира Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя