ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/260/19
Провадження № 22-ц/4820/1339/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №671/260/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2019 року (суддя Павлова А.С., повне судове рішення складено 02 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що між ним і ПАТ «КБ «Надра» (далі - Банк) були укладені договори банківського вкладу. Станом на 17 лютого 2015 року загальна сума за депозитом і за нарахованими відсотками становила 13438,24 доларів США та 1219,18 євро. 28 квітня 2015 року та 25 травня 2015 року йому було виплачено 200000 грн на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Виплата є меншою за суму грошового зобов`язання Банку перед ним. Невиплаченими залишились кошти у сумі 67003,33 грн (2326,98 доларів США та 1219,18 євро). 25 червня 2015 року він через відділення Банку №22133 у м. Волочиськ звернувся до відповідача із заявою про включення до списку кредиторів для отримання коштів у сумі 2326,98 доларів США та 1219,18 євро. Жодних відомостей про прийняття чи відмову у прийнятті заяви не отримав. 24 вересня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» (протокол №230/15). У листопаді 2015 року через відділення Банку у м. Хмельницькому дізнався про невключення його до реєстру з невідомих причин.

Тому, позивач просив зобов`язати ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої І.В., Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визнати його кредитором Банку та включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра».

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2019 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неналежну оцінку доказів. Помилковим є висновок суду, що заява про визнання кредитором від 25 червня 2015 року є неналежним доказом у справі з підстав відсутності реквізитів вхідної кореспонденції, реєстраційних записів, подання її після припинення діяльності відділення. Відсутність таких реквізитів не може ставитись у вину вкладникові та бути підставою для визнання заяви неналежним доказом. Суд не взяв до уваги, що заява була подана ним у встановлений законом строк і прийнята працівником відділення, що давало підстави включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра».

У засіданні апеляційного суду позивач апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 18 вересня 2014 року ОСОБА_1 і ПАТ «КБ «Надра» в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший» уклали договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення №2024921 (далі - Договір).

Відповідно до п.п. 1.1, 2.2 Договору вкладник 18 вересня 2014 року передав, а Банк прийняв грошову суму в розмірі 4002,84 доларів США на строк 6 місяців зі сплатою процентів по вкладу за ставкою 12% річних. Датою повернення вкладу сторони визначили 18 березня 2015 року.

31 жовтня 2014 року ОСОБА_1 і ПАТ «КБ «Надра» в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший» уклали договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення №2058341, за яким позивач передав, а Банк прийняв 8024,76 доларів США на строк три місяці зі сплатою процентів по вкладу за ставкою 11% річних. Дата повернення вкладу 31 січня 2015 року.

07 листопада 2014 року в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший» сторони уклали аналогічний договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення №2063111, відповідно якого вкладник передав, а Банк прийняв грошову суму в розмірі 1050,00 доларів США на строк 3 місяці зі сплатою процентів по вкладу за ставкою 11% річних. Дата повернення вкладу 07 лютого 2015 року.

26 листопада 2014 року ПАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_1 уклали Договір №2074462 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший», згідно з умовами якого вкладник передав, а Банк прийняв грошову суму в розмірі 1200,00 Євро на строк 3 місяці зі сплатою процентів по вкладу за ставкою 10% річних. Датою повернення вкладу сторони визначили 26 лютого 2015 року.

06 лютого 2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію ПАТ «КБ «Надра» та визнано банк неплатоспроможним.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року №85 здійснення тимчасової адміністрації та повноваження уповноваженої особи Фонду продовжено до 05 червня 2015 року включно.

04 червня 2015 Постановою Правління Національного банку України №356 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 червня 2015 року №113 здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Надра» припинено та розпочато процедуру ліквідації Банку. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «КБ «Надра» призначено Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік.

Інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду ПАТ «КБ «Надра» опубліковано в газеті «Голос України» 12 червня 2015 року.

Кредиторські вимоги приймалися протягом 30 днів з дня оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку за адресою: м. Київ, просп. Московський, 16.

Сторони визнають, що 28 квітня 2015 року та 25 травня 2015 року позивач отримав від Фонду гарантовану суму відшкодування за вкладом у розмірі 200000 грн.

17 грудня 2018 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №3383 призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «КБ «Надра» Білу Ірину Володимирівну з 18 грудня 2018 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Рішення про відмову в позові суд першої інстанції мотивував тим, що позивач належними та допустимими доказами не довів факт заявлення уповноваженій особі Фонду кредиторських вимог до Банку у межах встановленого законом строку.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини (далі - Закон)

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону).

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів (п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону).

На підставі ч. 4 ст. 49 Закону будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

За положеннями ч. 1, ч. 3 і ч. 8 ст. 49 Закону Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов`язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії,

ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 і ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1 і 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, кредиторські вимоги до ПАТ «КБ «Надра» про забезпечення відшкодування коштів за вкладами понад суму гарантованого відшкодування уповноваженою особою Фонду приймалися з 12 червня 2015 року по 13 липня 2015 року.

Із копії заяви ОСОБА_1 , датованої 25 червня 2015 року, слідує, що позивач звертається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку із заявою про включення до списку кредиторів для отримання коштів у сумі 2326,98 доларів США та 1219,18 євро, що не були відшкодовані гарантованою сумою, виплаченою Фондом.

Позивач стверджує, що із вказаною заявою він звернувся до уповноваженої особи Фонду через відділення №2213 ПАТ «КБ «Надра» у м. Волочиськ Хмельницької області, де її прийняла працівниця Банку ОСОБА_2 .

Разом з тим, заява не містить відмітки (штампа) відділення Банку про дату реєстрації вхідної кореспонденції банку та (або) на письмовій заяві ОСОБА_1 .

Позивач не заперечує, що відомостей про акцепт чи відмову у прийнятті цієї заяви уповноваженою особою Фонду він не отримав.

Наказом тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Надра» №422 від 03 червня 2015 року у зв`язку із необхідністю оптимізації витрат на утримання мережі відділень ПАТ «КБ «Надра» директорам відповідних Регіональних управлінь ПАТ «КБ «Надра» наказано забезпечити закриття відділень, вказаних у додатку №1, згідно з яким датою закриття відділення ПАТ «КБ «Надра» №2213 у м. Волочиськ Хмельницької області є 24 червня 2015 року.

Згідно з відомостями із наявної у матеріалах справи роздруківки електронного повідомлення Національного банку України від 25 червня 2015 року №24-00011/44017 (а.с.96) відділення ПАТ «КБ «Надра» за №2213 у м. Волочиськ Хмельницької області припинило свою роботу і 24 червня 2015 року було виключено з Державного реєстру банків.

З огляду на наведене, 25 червня 2015 року ОСОБА_1 не міг подати заяву з вимогами кредитора до відділення Банку, яке не здійснювало банківську діяльність, а тому вона не є належним доказом на підтвердження позовних вимог.

Докази отримання заяви про визнання позивача кредитором уповноваженою особою Фонду у матеріалах справи відсутні, а тому немає підстав стверджувати, що уповноважена особа Фонду допустила бездіяльність щодо невключення кредиторських вимог позивача до ПАТ «КБ «Надра» у реєстр акцептованих вимог.

Установивши наведені обставини, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги про відсутність передбачених обов`язкових реквізитів заяви про визнання кредитором та прийняття її працівницею відділення Банку ОСОБА_2 на підтвердження належності заяви як доказу, не спростовують установлених обставин і правильних висновків суду.

Зважаючи на зазначену врегульованість спірних правовідносин спеціальним законом, аргументи апеляційної скарги про ненадання Банком інформації про спосіб подачі заяви до Фонду всупереч Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та незастосування цього закону, підлягають відхиленню.

Позивачем в належний спосіб не доведено, що відповідачем була допущена бездіяльність при виконанні покладених на нього Законом обов`язків та порушено процедуру включення кредиторів банку до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Апеляційний суд погоджується також з висновком суду першої інстанції про можливість розгляду справи за правилами цивільного судочинства з метою недопущення порушення прав позивача на судовий захист, зважаючи на обставини закриття Верховним Судом 18 жовтня 2018 року провадження у справі №822/6187/15 за аналогічними вимогами ОСОБА_1 , розглянутими в порядку адміністративного судочинства.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 липня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай