ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Харків

справа № 643/11921/13-ц

провадження № 22-ц/818/2824/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Кругової С.С.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1

особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби в м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області Машкіна І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби в м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області Машкіної І.О. та зобов`язання вчинити певні дії, з апеляційною скаргою старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби в м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області Машкіної І.О. на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року, суддею Поліщук Т.В., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби в м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області Машкіної І.О. та зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи свою скаргу посилався на те, що на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 12.01.2015 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно з 09.08.2013 до повноліття дітей, виданий виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні у Московському ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області. В ході примусового виконання виконавчого листа державним виконавцем Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на наступне майно: квартира АДРЕСА_1 ; автомобіль Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . В зв`язку з повним погашенням заборгованості по аліментам ОСОБА_1 10.07.2018 подав на ім`я старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Машкіної І.О. клопотання про зняття арешту з майна з доказами про відсутність заборгованості зі сплати аліментів. У поданому клопотанні про зняття арешту з майна він просив зняти арешт з автомобіля Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2015 ВП № 48913833. Проте, арешт на автомобіль державним виконавцем не був знятий, та про результати розгляду його клопотання державним виконавцем не було повідомлено. Скаржник зазначає, що в нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів, та крім того, відповідно до постанови державного виконавця, крім автомобіля, було накладено арешт на належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 . У своєму клопотання до державного виконавця скаржник просив зняти арешт лише з автомобіля, а не з усього арештованого майна, незняття арешту порушує його права та законні інтереси як власника майна.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Машкіної Ірини Олегівни у виконавчому провадженні № 48913833, в частині не зняття арешту з майна боржника. Зобов`язано старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Машкіну Ірину Олегівну зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , а саме, з автомобіля Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , накладений постановою державного виконавця ВП № 48913833 від 20.10.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В апеляційній скарзі старший державний виконавець Машкіна І.О. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця в частині не зняття арешту з майна боржника.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» та наявною заборгованістю зі сплати аліментів станом на 13.03.2018 в сумі 28938,68 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, 23.03.2018 державним виконавцем було винесено такі постанови: постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України № 48913833, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами № 48913833, постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії № 48913833, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання № НОМЕР_2 . Також вказує на те, що до відділу надійшло клопотання боржника щодо зняття арешту з рухомого майна, а саме Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 р.в., чорного кольору, ДНЗ НОМЕР_1 . Державним виконавцем було надано відповідь та направлено на адресу боржника відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» простим поштовим відправленням. Також, аналогічну відповідь було надано на інформаційний запит боржника від 30.08.2018. Зазначає, що відповідно до неодноразових відповідей з ДФС України та Пенсійного фонду України боржник офіційно не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків в банківських установах не має. Вказує на те, що боржником за період з жовтня 2015 по січень 2016 було сплачено аліментів на суму 2850,00грн., за період 2016 року 11080,00грн., за період 2017 року 11300,00грн., за період 2018 року сплачено 42495,00грн. та за період з 01.01.2019 по 12.02.2019 сплачено 1500,00грн. Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 12.02.2019 боржником сплачено заборгованість та наявна переплата у розмірі 5090,10грн. З огляду на вищевикладене, державним виконавцем 12.02.2019 керуючись п. 19 Розділу III Інструкції з примусового виконання рішень, винесено постанову про скасування тимчасових обмежень боржника № 48913833 та направлено до відповідних установ для виконання. Стосовно прохання боржника щодо зняття арешту з транспортного засобу то, відповідно до положень п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Беручи до уваги те, що згідно відповідей з ДФС України та Пенсійного фонду України боржник офіційно не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків не має у банківських установах забезпечити виконання рішення щодо стягнення аліментів в інший спосіб, а саме шляхом звернення стягнення на кошти боржника або на інший дохід боржника не вбачається можливим. Вважає, що всі дії державного виконавця вчинені своєчасно в межах чинного законодавства та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», підстави для визнання бездіяльності державного виконавця відсутні.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби в м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області Машкіної І.О. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 447, 449 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/11921/13-ц від 12.01.2015 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожного щомісячно з 09.08.2013 до повноліття дітей.

На підставі судового рішення Московським районним судом м. Харкова 28.09.2015 виданий виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області (ВП №48913833).

15.10.2015 державним виконавцем складений розрахунок заборгованості по аліментам скаржника, згідно якого заборгованість по аліментам складає 25741,93 грн.

15.10.2015 до Відділу надійшла заява стягувача про накладення арешту на майно боржника в зв`язку з наявною заборгованістю по аліментам.

В ході примусового виконання державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ 20.10.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 , та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, належного боржнику, лише в межах суми боргу.

Згідно звіту № 364/2018 про оцінку транспортного засобу, ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 станом на жовтень 2018 становить 159170,20 грн.

Згідно звіту про оцінку майна, ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_1 станом на 27.09.2018 становить 811767 грн.

10.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області з клопотанням про зняття арешту з майна, а саме, з автомобіля Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2015 у ВП № 48913833, разом з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 по аліментам за виконавчим листом № 643/11921/13-ц. згідно якого заборгованість ОСОБА_1 по аліментам відсутня, а наявна переплата.

Також судом встановлено та не заперечується учасниками виконавчого провадження, боржником за період з жовтня 2015 по січень 2016 сплачено аліментів на суму 2850,00 грн., за період 2016 року - 11080,00 грн., за період 2017 року - 11300,00 грн., за період 2018 року - 42495,00 грн., та за період з 01.01.2019 по 12.02.2019 - 1500,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 12.02.2019 боржником сплачена заборгованість та наявна переплата у розмірі 5090,10 грн.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Згідно з статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу пункту 6 частини 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 2 статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно постанови державного виконавця від 20.10.2015 арешт на майно боржника накладався лише в межах суми боргу.

Матеріали справи свідчать, що арешт на належне боржнику майно накладено у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань по сплаті аліментів.

Частина 4 статті 59 Закону № 1404-VIII закріплює підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Пунктом 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є : погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

З матеріалів справи вбачається, що погасивши заборгованість за періодичними платежами ОСОБА_1 просив зняти арешт не зі всього майна, а лише з автомобіля.

Отже під арештом залишилось би інше майно, яке забезпечувало б виконання рішення суду, а саме квартира АДРЕСА_1 .

Дійсно, згідно ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, та згідно даної норми чітко визначено, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плат, звернення стягнення на єдине житло боржника не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Між тим, квартира АДРЕСА_1 не є єдиним житлом боржника. Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Державний виконавець зазначеним обставинам належної оцінки не надав та безпідставно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з автомобіля Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

З урахуванням викладеного, ухвала Московського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року є законною, підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби в м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області Машкіної І.О. залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

С.С. Кругова