РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року м. Рівне

Справа № 567/1553/18

Провадження № 22-ц/4815/843/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач),Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк",

відповідач ОСОБА_1 ,

за участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" на рішення Острозького районного суду Рівненської області в складі судді Назарук В.А від 12 квітня 2019 року, проголошене в м. Острог, дата складання повного судового рішення 17 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2018 року ПАТ АБ "Укргазбанк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 22.02.2013 року між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №МСБ/02/2013/К, відповідно до якого остання отримала кредит шляхом відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії з загальним лімітом в сумі 1 100 000 грн. та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в п.1.3 кредитного договору, в розмірі 22% річних.

Також, 22.02.2013 року в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №МСБ/02/2013/П, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 року.

Згідно п. 1.2. договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань по договору, а згідно п. 1.3. договору поруки, поручитель відповідає за повернення заборгованості за договором в тому ж обсязі що і позичальник - за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитним коштами, комісій, неустойки (штрафу, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань - в повному обсязі.

Вважає, що відповідач відповідає за виконання зобов`язань по кредитному договору №МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 року в повному обсязі, як солідарний боржник.

Станом на 14.03.2016 року у позичальника утворилась заборгованість за кредитним договором №МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 року за період з 15.03.2016р. по 25.06.2018 р. включно, яка становить: прострочена заборгованість за відсотками - 535212,63 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 68722,74 грн., пеня за прострочення сплати відсотків - 70527,87 грн., а всього 674463 грн. 24 коп.

15.01.2018 року банк направляв відповідачу листи з вимогами про повернення заборгованості, однак останній жодним чином на це не відреагував.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за період з 15.03.2016 року по 25.06.2018 року включно в сумі 674463,24 грн.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 12 квітня 2019 року в позові ПАТ АБ "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення 674463 грн. 24 коп. заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що ПАТ АБ "Укргазбанк", звернувшись із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення солідарному порядку усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та неустойки, за наслідками якого винесено рішення Острозького районного суду від 17.03.2015 року, змінив порядок, умови і строк дії даного кредитного договору, а тому право позивача на нарахування процентів та пені за кредитом припинилося.

Також, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання правовідносин за договором поруки №МСБ/02/2013/П, укладеним між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 припиненими на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки, кредитор звернувся з позовом поза межами визначеного законом строку.

У апеляційній скарзі ПАТ АБ "Укргазбанк" покликається на незаконність вказаного рішення суду в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідно до п.5.1 договору поруки він набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором.

Таким чином, договір поруки містить чітко визначений строк його дії, який відповідає ст.ст. 251, 252 ЦК України та не суперечить ч.4 ст. 559 ЦК України.

Звертає увагу, що договірні відносини між банком, позичальником та поручителем тривають, кредитний договір та договір поруки не розірвані, не оскаржені та не змінені ні сторонами договору, ні рішеннями судів.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.02.2013 року між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ФОП ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №МСБ/02/2013/К, відповідно до умов якого остання отримала кредит шляхом відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії з загальним лімітом в сумі 1 100 000 грн. та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в п.1.3 кредитного договору, в розмірі 22% річних.

Пунктом 1.3.1 кредитного договору встановлено, що кредитна лінія відкривається з 22.02.2013 року по 21.02.2018 року

Відповідно до п.п. 5.3.3 кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов`язань по цьому договору банк має право відмовитися від надання позичальнику, передбаченого цим договором кредиту частково або в повному обсязі, а також вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору, включаючи нараховані проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції.

В забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором 22.02.2013 року між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №МСБ/02/2013/П, згідно умов якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 року.

Згідно п. 1.2 договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань по договору.

Пунктом 1.3 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі що і позичальник.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 17.03.2015 року у справі №567/1472/14-ц частково задоволено позов ПАТ АБ "Укргазбанк" та стягнуто на його користь з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 солідарно 1 013 985,03 грн. боргу за кредитним договором №МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 року.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 29.07.2016 року у справі №567/296/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором №МСБ/02/2013/К від 22.02.2013 року в сумі 379 055,62 грн., яка складається з: 8523,73 грн. строкова заборгованість за відсотками; 268094,58 грн. прострочена заборгованість за відсотками; 61479,06 пеня за прострочення сплати кредиту; 50958,25 грн. пеня за прострочення сплати відсотків.

Крім того, встановлено, під час примусового виконання виконавчого листа №567/1472/14-ц від 11.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованості по кредиту в розмірі 1 017 639,03 грн. на підставі протоколу проведення електронних торгів №314452 від 1.02.2018 було складено акт державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна (згідно договору іпотеки №МСБ/02/2013/1 від 22.02.2013 року), відповідно до якого арештоване майно було передане на реалізацію ДП "Сетам", вартість реалізованого майна становила 1 685 403,55 грн.

За наведеного, як правильно встановлено судом першої інстанції, звернувшись до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з позовом про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, після пред`явлення вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що позивач ПАТ АБ "Укргазбанк" хоч і має право на стягнення з відповідач відсотків у зв`язку із порушенням виконання грошового зобов`язання в порядку ст.625 ЦК України, проте даних позовних вимог позивачем заявлено не було.

Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статі 251, 252 ЦК України).

Пунктами 5.1 і 5.2 договору поруки №МСБ/02/2013/П від 22.02.2013 року передбачено, що цей договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або визначений моментом вимоги, то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладання цього договору.

Такі умови договору поруки не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, а тому у даному випадку підлягає застосуванню норма частини четвертої статті 559 ЦК України, якою визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов`язання або, як у даному випадку, у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.

Банк звернувся із даним позовом у листопаді 2018 року, тобто поза межами шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, який було змінено банком шляхом пред`явлення позову банком до боржника та поручителя про дострокове стягнення боргу.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про припинення поруки за договором №МСБ/02/2013/П від 22.02.2013 року.

Безпідставними є покликання позивача на те, що договір поруки містить чітко визначений строк його дії, оскільки умовами пунктами 5.1 і 5.2 договору поруки, укладеного між сторонами, встановлено термін, а не строк дії поруки в розумінні статті 251 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що договірні відносини між банком, позичальником та поручителем тривають, оскільки кредитний договір та договір поруки не розірвані, не оскаржені та не змінені ні сторонами договору, ні рішеннями судів, суперечать правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" залишити без задоволення.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 12 квітня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 червня 2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.