КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22липня 2019 року м. Київ

Справа № 360/1773/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6536/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Унятицького Д.Є. 07 лютого 2019 року в смт. Бородянка, повний текст судового рішення складено 12 лютого 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, матеріальної допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В

В серпні 2018 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що працювала в Державному спеціалізованому підприємстві «Чорнобильський спец комбінат» з 01 травня 2011 року на різних посадах, остання з яких провідний інженер з охорони навколишнього середовища групи екологічного супроводу виробничо-технічного відділу. Зазначає, що 29 вересня 2017 року звільнена за п.1 ст.38 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за дитиною. Як їй стало відомо, Територіальною державною інспекцією з питань праці у Київській області, було проведено перевірку та встановлено недотримання вимог п.4.1.4 Галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України щодо дотримання мінімального розміру тарифної ставки працівника першого розряду на рівні не менше 120% прожиткового мінімуму працездатної особи. На підставі акту перевірки внесено припис №10-04-039/14-14 з вимогою усунути вказані недоліки. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року встановлено, що посадовий оклад обчислений невірно, що тягне невірно виплачену зарплату, премії, відпускні, лікарняні. Також встановлено, що в період з 2011 року формування тарифної сітки та схем посадових окладів працівника підприємства проводилось на рівні тарифної ставки робітника першого розряду, встановленої на рівні прожиткового мінімуму для працездатної особи, а необхідно було забезпечити дотримання вимог розділу 4 - «Зобов`язання з питань оплати праці та захисту її виплати» Галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій і Профспілкою атомної енергетики та промисловості України на 2009-2010 роки (продовженої на 2011-2012 роки) щодо встановлення мінімального розміру тарифної ставки (окладу) робітника першого розряду на рівні не менше 120% прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого відповідно до законодавства. При наданні щорічної відпустки працівнику виплачується одноразова матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу, але не більше двох мінімальних заробітних плат на початок року за умови, що основна безперервна відпустка становитиме не менше 20 календарних днів для працівників, які працюють в зоні відчуження, та не менше 14 календарних днів - за межами зони відчуження. В 2012 році їй виплачена матеріальна допомога на оздоровлення при наданні відпусток у розмірі однієї мінімальної заробітної плати замість двох. Перед звільнення вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, яка закінчилась 24 липня 2017 року. Без виходу на роботу вона оформила оплачувану соціальну відпустку. Оскільки за попередні три роки заробітна плата за основним місцем роботи їй не нараховувалась, то розрахунок проводиться виходячи з тарифної ставки, посадового (місячного) окладу, установлених в трудовому договорі.

На підставі викладеного просила стягнути з відповідача недоотриману заробітну плату за період з 01 березня 2011 року по 29 вересня 2017 року в сумі 8476, 70 грн; матеріальну допомогу на оздоровлення до відпустки за 2012 рік в сумі 1073, 00 грн та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 36616, 28 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 07 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, матеріальної допомоги на оздоровлення - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що зміни до колективного договору щодо невиплати другої частини матеріальної допомоги до відпустки у 2012 році були внесені за погодженням з рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» з дотриманням порядку внесення змін, передбачених колективним договором, також при звільненні позивач отримала розрахунок вірно нарахованих сум, а тому підстав вважати, що відповідач здійснив затримку розрахунку при звільненні немає.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням позивач, нею подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду реальним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує на те, що судом першої інстанції проігноровано долучене до матеріалів справи рішення Апеляційного суду Київської області від 07 листопада 2017 року по справі № 22-ц/780/4950/17, яке набрало законної сили та в якому аналогічні вимоги позивача, а саме недоотримана заробітна плата, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати задоволені повністю. Також зазначає, що судом першої інстанції справу вирішено всупереч закону, в рішенні не повно відображені обставини справи, а також обставини на які посилався позивач, як на підставу для задоволення позову.

Враховуючи викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від представника відповідача Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спец комбінат» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник вказує на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено за результатами ретельного, повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності та на підставі встановлених обставин справи, з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача - Долговець Н.О . заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності у зв`язку з відрядженням за межі України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивачка працювала в ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» на посадах: інженера з охорони праці групи організаційно-технічного забезпечення ОП, ПБ та екології центру організаційно-технічного забезпечення управління зоною відчуження - з 01 травня 2011 року; з 01 лютого 2012 року - на посаді провідного інженера з охорони праці регіональної інспекції з охорони праці, пожежної безпеки та екології відділу контролю за станом охорони праці, безпеки та екології центру організаційно-технічного забезпечення; з 24 травня 2012 року на посаді провідного інженера з охорони навколишнього середовища групи екологічного супроводу виробничо-технічного відділу. 29 вересня 2017 року ОСОБА_1 було звільнено за п.1 ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-8).

Звертаючись до суду позовом до ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 посилалась на ухилення ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року.

Згідно з актом перевірки №10-04-039/14 дотримання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 05 квітня 2012 року державним інспектором праці Київської області Територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області було проведено перевірку на ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» (т. а.с. 58-62)

05 квітня 2012 року за результатами перевірки державний інспектор праці виніс ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» припис № 10-04-039/14-14, згідно з пунктом першим якого приписав забезпечити дотримання вимог розділу 4 «Зобов`язання з питань оплати праці та захисту її виплати» Галузевої угоди на 2009-2010 роки (продовженої на 2011-2012 роки), у тому числі пункту 4.1.4. угоди щодо встановлення мінімального розміру тарифної ставки (окладу) працівника першого розряду на рівні не менше 120 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, у строк до 05 травня 2012 року (т. 1 а.с. 56,57).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року та Вищого адміністративного суду України від 14 травня 2015 року, у задоволенні адміністративного позову ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» про скасування припису відмовлено (т.1 а.с. 47-55).

Відповідно до ст.10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Згідно з ч.1 ст. 19 КЗпП України контроль за виконанням колективного договору проводиться безпосередньо сторонами, які його уклали, у порядку, визначеному цим колективним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Згідно з ч. 3 ст. 97 КЗпП України конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Статтею 5 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих, регіональних угод; колективних договорів; трудових договорів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оплату праці» системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики). Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Відповідно до пункту 2.8. Генеральної угоди від 15 квітня 2008 року, укладеної між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими об`єднаннями організацій роботодавців та всеукраїнськими профспілками і профоб`єднаннями, на 2008-2009 роки, на період до запровадження розміру мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатної особи до 01 січня 2009 року установлено мінімальну тарифну ставку робітника першого розряду у виробничій сфері у розмірі 120 % мінімальної заробітної плати. Передбачити у Законі України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлення розміру мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01 січня 2009 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатних осіб». Після запровадження мінімальної заробітної плати в розмірі прожиткового мінімуму на працездатну особу мінімальний розмір тарифної ставки робітника першого розряду (за винятком бюджетних установ) встановлювати вище за вартісну величину прожиткового мінімуму для працездатної особи, а конкретний розмір визначати у галузевих угодах з урахуванням мінімальних галузевих стандартів оплати праці працівників, умові праці, потреб працівника та витрат на утримання непрацездатних членів його сім`ї (т. 1 а.с. 108).

Згідно з пунктом 4.1.4. Галузевої угоди від 11 грудня 2009 року, укладеної між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і Профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України, на 2009-2010 роки передбачено, що мінімальний розмір тарифної ставки (окладу) працівника першого розряду встановлюється на рівні не менше ніж 120 % розміру мінімальної заробітної плати, а з 01 грудня 2009 року - 120 % прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановлених законодавством (т. 1, а.с. 110).

Додатком №5 до Галузевої угоди на 2009-2010 p.p. встановлено коефіцієнт співвідношень мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців підприємств, безпосередньо зайнятих переробкою та захороненням ядерного палива і захороненням радіоактивних відходів, і мінімальним розміром тарифної ставки (окладу) робітника першого розряду. Відповідно до вказаного додатку, для визначення мінімального посадового окладу провідного інженера встановлений коефіцієнт 2,255, а для інженера 1-ої категорії встановлений коефіцієнт - 2,9.

09 листопада 2009 року між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими об`єднаннями організацій роботодавців та всеукраїнськими профспілками і профоб`єднаннями було укладено Генеральну угоду про регулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в Україні на 2010-2012 роки. Пунктом 2.2. цієї генеральної угоди було передбачено, що розмір заробітної плати некваліфікованого працівника небюджетної сфери за повністю виконану норму часу в нормальних умовах праці повинен перевищувати фактичний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розрахований спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі праці та соціальної політики за попередній місяць відповідно до законодавства. Конкретний розмір мінімальних ставок (окладів) заробітної плати, міжпосадові, міжрозрядні співвідношення встановлюються в галузевих угодах і колективних договорах (т. 1 а.с. 115,116).

02 серпня 2011 року були прийняті зміни до Галузевої угоди на 2009-2010 роки, згідно з якими сторони домовились продовжити на 2011-2012 роки дію цієї галузевої угоди і внести до неї зміни, зокрема доповнити пункт 4.1.1. додатком 22 яким встановлені коефіцієнти співвідношень мінімальних місячних посадових окладів (тарифних ставок) працівників підприємств, які виконують роботи в зоні відчуження (крім ЧАЕС), і мінімальним розміром тарифної ставки (окладу) робітника першого розряду - провідні інженери - 2,706.

Виходячи з наведених норм Галузевої угоди, оклад позивача повинен був розраховуватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму збільшеного на 20 % та коефіцієнт. А з досліджених копій розрахункових листів було встановлено, що оклад позивача перевищував вказаний розмір (т. 1 а.с. 16-42, 117,118).

А отже висновок суду першої інстанції який було зроблено на основі дослідження розрахунку схем посадових окладів згідно з умовами Галузевої угоди на 2009-2010 роки, продовженої на 2011-2012 роки, є обгрунтованим.

Посилання позивача на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року та припис державного інспектора праці від 05 квітня 2012 року, як на підставу своїх вимог, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказана постанова не містять висновку про те, що внаслідок недодержання ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» пункту 4.1.4. Галузевої угоди на 2009-2010 роки, продовженої на 2011-2012 роки посадовий оклад позивача було знижено на 20 %.

Посилання позивача на акт перевірки, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки відповідно до змісту дослідженого акта перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці в Київській області та припису державного інспектора праці від 05 квітня 2012 році, перевірка умов оплати праці працівників проводилась вибірково, відповідні розрахунки посадових окладів конкретних працівників під час перевірки не здійснювались.

Крім того, відповідно до витягу з протоколу конференції трудового колективу ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 20 грудня 2012 року, у зв`язку з обмеженим бюджетним фінансуванням видатків на заробітну плату, було вирішено припинити нарахування та виплату другої частини одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2012 рік.

На підставі цього рішення конференції трудового колективу, спільними рішеннями адміністрації та профспілкового комітету ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 20 грудня 2012 року № 61 було постановлено припинити виплату другої частини одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення (т.1 а.с. 137).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.

Згідно з п. 1.6. колективного договору Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», якщо внесення змін та доповнень до договору поліпшують раніше чинні норми та положення договору, рішення про запровадження цих змін приймається спільним рішенням уповноваженого власника та спільного представницького органу. У всіх інших випадках пропозиції сторін про внесення змін та доповнень до договору після проведення попередніх консультацій і переговорів виноситься на схвалення загальних зборів (конференції) для прийняття остаточного рішення. Прийняте спільне рішення є невід`ємною частиною договору і діє протягом терміну його дії, якщо у спільному рішенні не встановлені інші терміни.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зміни до колективного договору щодо невиплати другої частини матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки у 2012 році були внесені за погодженням обох сторін з дотриманням порядку внесення змін, передбачених колективним договором, а тому підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення відсутні.

Що ж стосується доводів позивача відносно що судом не враховано рішення Апеляційного суду Київської області від 07 листопада 2017 року, яким аналогічні позовні вимоги задоволено, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки воно не є таким, що має преюдиційне значення для розгляду даної справи.

При цьому слід зазначити, що апеляційним судом при постановлені данного судового рішення враховано правові позиції висловлені Верховним Судом в постанові від 05 червня 2019 (справа №377/424/17; 377/544/17).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, яким судом першої інстанції була надана належна оцінка у мотивувальній частині рішення суду.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

В порядку ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані із зверненням з апеляційною скаргою компенсації не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 07 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 24 липня 2019 року.