Номер провадження: 22-ц/813/138/19
Номер справи місцевого суду: 497/1638/17
Головуючий у першій інстанції Кравцова А.В
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб, що беруть участь у справі:

ОСОБА_3

Представник позивача- ОСОБА_18

Представник відповідача- ОСОБА_19.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 26 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Болградської райдержадміністрації

-про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

17.10.2017 року представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила позбавити відповідача ОСОБА_6 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.народження. Стягнути на користь позивача з відповідача аліменти для утримання дитини в розмірі 2000грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, - з дня звернення позивачем до суду - з 30.10.2017року і до досягнення дитиною повноліття.

Підставою для такої вимоги стало ухиляння відповідача від виконання батьківських обов'язків з 2012 року , зокрема останній: не навідував сина, не цікавився його вихованням, станом здоров'я дитини, не забезпечував матеріально та не надав джозволу на його тимчасовий виїзд на кордон. Така поведінка відповідача мала місце тривалий час, з 2012 року.

Одночасно зазначає, що відповідач є працездатною людиною, розмір аліментів має бути достатнім для гармонійного розвитку дитини, який має бути не меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

5.12.2017 року у запереченнях на позов ОСОБА_8 посилається на те, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності. З 2014 року він став проживати з ОСОБА_9 однією сімєю і саме з цього часу мати сина стала перешкоджати його у спілкуванні з дитиною: змінила номер телефону та приховала його місце навчання. Він був присутній на засіданні в Київській районній адміністрації Одеської міської ради 10.07.2017 року та члени якої одноголосно дійшли висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав його у відношенні його сина - ОСОБА_7.

Одночасно посилається на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов'язків. При цьому просив суд врахувати його матеріальний стан та визначити розмір аліментних зобов'язань у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку( а.с.47-48 т.1).

До заперечень надав письмові пояснення свідків ОСОБА_10 ,ОСОБА_11,ОСОБА_11 ОСОБА_12 на підтвердження факту перешкоджання позивачкою в спілкуванні його з дитиною з 2014 року та заяву адресовану до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення порядку спілкування з малолітнім сином ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1.( а.с.49-53;55 т.1).

У відповіді на заперечення представник позивача наполягала на задоволення позовних вимог посилаючись на невиконання відповідачем покладених на нього обов'язків щодо виховання сина. При цьому зазначає, що з її боку не було створено перешкод у спілкуванні з сином.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 26.07.2018 року позов ОСОБА_14 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки і піклування в особі Служби у справах дітей Болградської райдержадміністраціїї - про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задоволено частково.

Відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_14 в частині позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_6.

Задоволені позовні вимоги ОСОБА_14 в частині стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_6 для утримання дитини - їхнього спільного сина ОСОБА_7. Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_14 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, - в розмірі 2000грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, - з дня звернення позивачем до суду - з 30.10.2017року і до досягнення дитиною повноліття, - тобто, - до ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Стягнуто з відповідача ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в частині відмови в позовних вимогах щодо позбавлення його батьківських прав, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити її вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та судовм першої інстанції неповно з'ясовані обставини по справі.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Болградської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

Заявник в апеляційній скарзі посилається на ті ж обставини, що і в позовній заяві та на те, що суд не взяв до уваги, що відповідач тривалий час не піклується про сина та не бере участі в його вихованні. Зокрема посилається на те, що він відмовляється надати згоду на тимчасовий його виїзд за межі України, здійснював щодо неї факт насильства на очах дитини. Одночасно зазначає, що суд не врахував думку дитини, який не бажає спілкуватись з батьком оскільки відчуває образу,а демонстрація відповідача любові до сина робить винних усіх люблячих дитину людей-крім себе.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Відмовляючи у вимогах ОСОБА_14 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, районний суд виходив з того, що несплата батьком аліментів сама по собі не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав з урахуванням обставин прояву батьком ініціативи та бажання спілкуватися з сином, піклуватися про нього й брати участь у його вихованні.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_7, батьками якого у свідоцтві про народження вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_14, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.12).

Заочним рішення Болградського районного суду Одеської області від 05.03.2015року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 було розірвано.Сторони не оспорюють факту проживання малолітнього сина ОСОБА_13 з матір'ю, яка сумлінно піклується про сина (а.с.13);

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.н. навчається у 6-Б класі КЗ «Одеська загальноосвітня санаторна школа-інтернат №6 І-ІІ ступенів», з пояснень позивача у судовому засіданні, - ця школа є спеціалізованою, яка допомагає у лікуванні сколіоза в сина (а.с.23);

Згідно висновку органу опіки та піклування за місцем фактичного проживання дитини, - Київської районної адміністрації Одеської міської ради №986/01-11 від 10.07.2017року, - відсутні підстави вважати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 відносно його малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.29-31);

Відповідача ОСОБА_6 та його представника надав пояснення в якому зазначив, що позивачка шантажує його заявленими вимогами на наданням дозволу на виїзд дитини за кордон. Він не заперечує на розвиток дитини, проте побоюється, що син буде вивезений за кордон постійно і він втратить з ним зв'язок;

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 підтвердили у судовому засіданні, що відповідач піклується про дитину, надає йому усі умови для розвитку і виховання, піклується щодо його здоров'я і фізичного та духовного виховання.

Відсутність у родині матеріального забезпечення призводила до сварок колишнього подружжя, що негативно вплинула на сімейні стосунки.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно ст. ст. 141, 151 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно ч. 2, 5 ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановлене законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.

За правилами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК Українивизначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК Українидозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, районний суд правильно вважав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову , про позбавлення його батьківських прав, подання заяви про встановлення порядку спілкування з сином також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що позивач не надала доказів того, що він умисно ухилявся від своїх батьківських обов'язків щодо виховання доньки. Його колишня дружина не зверталася ні до суду, ні до нього щодо способів виконання ним обов'язку утримувати дитину. Після розлучення син став проживати з матір'ю, а коли він став проживати однією сім'єю з іншою жінкою, стала перешкоджати йому в спілкуванні з сином.

Виходячи з вищезазначеного, районний суд правильно вважав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина, позивачем не надано.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, а також наявності конфлікту між колишнім подружжям та створенням відповідачем нової сім'ї які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, судова колегія погоджується з думкою районного суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог так як бажання батька спілкуватись з сином та брати участь у його вихованні не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав.

Сама по собі відмова відповідача у виїзді за межі України не є правовою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

З врахуванням віку дитини та обставин, які зумовили проживання дитини окремо від батька, його бажання налагодити стосунки з сином свідчать про бажання його брати участь у вихованні сина.

Виходячи з інтересів дитини небажання спілкуватись з батьком не може бути підставою для задоволення позовних вимогах виходячи з віку дитини .

Судова колегія приходить до висновку, що в силу ст.375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

З врахуванням вимог ст.367 ЦПК України в іншій частині рішення суду не оскаржувалось, а тому законність та обґрунтованість судовою колегією не перевірялась.

Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення,а

рішення Болградського районного суду Одеської області від 26 липня 2018 року-без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 22.04.2019 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра