Справа № 610/340/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Носова Г.С.,

секретар судового засідання - Виноградська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Балаклія Харківської області цивільну справу № 610/340/19 (№ 2/610/277/2019) за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 11 840,92 гривень та судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 30.04.2016 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 13.01.2019 року становить 11 840,92 гривень.

26.03.2019 року відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання боржником грошових зобовязань за кредитним договором суперечить положенням ст.61 Конституції України, а тому вимоги позивача про стягнення 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 540,04 грн. (процентна складова) як складові заборгованості не ґрунтуються на законі. Крім того, зазначила, що так як розмір пені значно більший від розміру боргового зобовязання та враховуючи бездіяльність банку, що сприяла її збільшенню, до спірних правовідносин необхідно застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені з 7091,22 грн. до 1042,17 грн.

18.04.2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позові (а.с.76-81).

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явилась. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, позовні вимоги визнає частково з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

За змістом положень ч.1ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

Судовим розглядом встановлено, що 30.04.2016 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України) було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст.634ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В даному випадку при укладенні договору сторони керувались саме ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував належним чином, порушив умови договору, наслідком чого стало виникнення заборгованості. Загальна сума заборгованості станом на 13.01.2019 року становить 11 840,92 гривень, з них:

1042,17 гривень заборгованість за кредитом,

2667,49 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом,

7091,22 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором,

500,00 гривень штраф (фіксована частина),

540,04 гривень штраф (процентна складова).

Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості, заявою, умовами та правилами надання банківських послуг, та іншими матеріалами справи.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання боржником грошових зобов'язань за кредитним договором суперечить положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення, суд приходить висновку, що вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_2 штрафу, а саме: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 540,04 грн. - штраф (процентна складова), що зазначені у розрахунку як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

Частиною третьою ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року прийшов до висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

При цьому положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Отже, установивши, що розмір пені значно більший від розміру боргового зобов'язання та враховуючи бездіяльність банку, що сприяла її збільшенню, а також, що внаслідок стягнення кредитної заборгованості, в тому числі і пені, розмір якої значно більший за розмір заборгованості за кредитним договором, будуть порушені права відповідача, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення частини третьої статті 551 ЦК України та зменшити розмір пені з 7091,22 грн. до 1042,17 грн.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, що завдає збитків позивачу, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 4751,83 грн ., яка складається з:

1042,17 грн. тіло кредиту;

2667,49 грн.- нараховано відсотків за користування кредитом;

1042,17 грн. нараховано пені.

За таких обставин суд вважає доведеними позовні вимоги та приходить до висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1921,00 грн. судового збору (а.с. 1). У зв'язку із частковим задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 612, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» заборгованість по договору б/н від 30.04.2016 року в сумі 4751 (чотири тисячі сімсот пятдесят одну) грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 770 (сімсот сімдесят) грн. 90 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 01001, м. Київ вул. Грушевського б.1Д, .

Відповідач: ОСОБА_2, 10.12.1990р.н., місце проживання: 64200, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1.

Суддя Г.С. Носов