Справа № 425/136/19
Провадження № 22-ц/810/421/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 квітня 2019 року, ухваленого Рубіжанським міським судом у складі: судді Москаленко В.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що 26 жовтня 2001 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 370. 29 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області розірвано шлюб, актовий запис № 131. Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем.

З відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 рішеннями Рубіжанського міського суду Луганської області було стягнуто аліменти:

05 травня 2004 року - у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 14 квітня 2004 року;

- 09 листопада 2004 року зменшено розмір аліментів та стягнуто у твердій грошовй сумі у розмірі 70 грн. щомісячно;

- 26 липня 2018 року змінено розмір аліментів та стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття.

Після розірвання шлюбу з 2004 року відповідач ухиляється від участі в вихованні сина ОСОБА_3 , з дитиною не спілкується, матеріальну допомогу надає нерегулярно, мало місце звернення до міліції про порушення кримінальної справи за ухилення від сплати аліментів, а в 2010 році відповідач був позбавлений батьківських прав.

Відповідач сплачує аліменти нерегулярно та не в повному обсязі, злісно ухиляється від виконання рішення суду, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим державним виконавцем Рубіжанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області Олефіренко О.О. від 12.11.2018 року згідно виконавчого листа № 2-3340 від 09.11.2004 року, виданого Рубіжанським міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 70,00 грн. щомісячно на користь позивача.

Тому із посиланням на застосування до спірних правовідносин вимог ч. 1 ст. 196 СК України позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів на сина ОСОБА_3 за період з листопада 2004 року по січень 2018 року за ті місяці, в яких мала недоплата, у розмірі 4489,55 грн.

Згодом уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів з квітня 2004 року по лютий 2019 року у розмірі 13189,12 грн. з посиланням на зроблений старшим державним виконавцем Рубіжанського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за весь період стягнення аліментів по всім трьом виконавчим листам.

Відповідачем на позовну заяву подано відзив про заперечення проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки твердження позивача про ухилення відповідача від покладеного на нього судом обов`язку утримувати дитину є необґрунтованими, з 2004 року по 2016 рік відповідач не мав офіційного доходу, їздив на заробітки і за домовленістю із позивачем сплачував аліменти по поверненню у м. Рубіжне, погашаючи борг. Довідка-розрахунок державного виконавця свідчить про відсутність заборгованості та про переплату по аліментних платежах. Розмір нарахованої позивачем пені заперечує позицією Верховного суду України, викладеній у постанові від 02.11.2016 року № 5-1554цс16. Вважає відсутньою свою вину у несвоєчасній сплаті аліментів, оскільки у жовтні 2016 року потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, з приводу чого тривалий час лікувався і за час лікування не мав можливості сплачувати аліменти, з 24.04.2017 року йому встановлено другу групу інвалідності. Наразі не має можливості працювати, єдиним джерелом його існування є державна допомога. Просить звільнити його від сплати пені по аліментам з огляду на відсутність його злісної вини у несвоєчасному виконанні обов`язку щодо сплати аліментів у повному обсязі, наявність двох інших неповнолітніх дітей, на утримання яких він сплачує аліменти.

Також просить застосувати позовну давність до спірних правовідносин.

Відповідач заперечує проти збільшення позовних вимог, оскільки йдеться про збільшення розміру пені і періоду, який раніше було вказано позивачем і зазначається період за трьома різними судовими рішеннями, отже про зміну предмету та підстав позову.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Рішення мотивоване недоведеністю позивачем існування заборгованості у відповідача по аліментам та її розміру, і злісної вини відповідача у несвоєчасному здійсненні виконання обов`язку щодо утримання дитини та щомісячної сплати аліментів у повному розмірі, що є обов`язковою умовою та підставою для нарахування пені по аліментам.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, вважає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги позивача.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не прийняв дані розрахунку заборгованості, видані старшим державним виконавцем Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Олефіренко О.О. 15.02.2019 року, як належний та допустимий доказ; не прийняв до уваги те, що довідка-розрахунок від 12.11.2018 року розрахована починаючи з листопада 2004 року, а розрахунок від 15.02.2019 року здійснений починаючи з квітня 2004 року, тому сукупний розмір заборгованості станом на 29.08.2018 року й відрізняється; відповідач хоча і має другу групу інвалідності, однак є особою працездатного віку без розумових вад, має змогу сплачувати послуги особистого представника ОСОБА_6 , які є не безкоштовними, тобто має змогу надавати матеріальну допомогу дитині.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає скаргу необґрунтованою, оскільки позовні вимоги обґрунтовані суперечними довідками державного виконавця як про переплату по аліментам у розмірі 373,27 грн., так і про заборгованість у розмірі 103,87 грн. станом на один той самий час.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2019 року визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Назарову М.В., склад колегії суддів - Карташова О.Ю., Кострицького В.В.

Апеляційне провадження у справі відкрито 20 травня 2019 року. Ухвалою суду від 24 травня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду на 11 червня 2019 року об 11-й. У судовому засіданні 11 червня 2019 року за клопотанням позивача оголошено перерву для виклику у судове засідання у якості спеціаліста старшого державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Олефіренко О.О. 14 червня 2019 року у зв`язку з неявкою державного виконавця оголошено перерву до 11.30 год. 18 липня 2019 року.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи своєї апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги,колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 196 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Під час розгляду справи про стягнення пені по аліментам суд має керуватися правовою позицію про застосування відповідної норми права, викладеною у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони з 26 жовтня 2001 року перебували в шлюбі, розірвання якого зареєстровано 29 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 131 (а.с. 9).

Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10), і відповідача відповідно до рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 вересня 2010 року у справі за позовом Служби в справах дітей Рубіжанської міської ради позбавлено батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18). Дитина проживає з позивачем (а.с. 11).

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 05 травня 2004 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 14 квітня 2004 року (а.с. 12).

Згідно рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.11.2004 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 70 гривень щомісячно (а.с. 13).

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.07.2018 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-16).

На підставі вказаних судових рішень позивач отримувала виконавчі листи та пред`являла їх до виконання до Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Відповідач має двох інших неповнолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти, та відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 778093 від 19.04.2018 року йому повторно встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням в ДТП строком на 01 травня 2020 року (а.с. 38) і він є отримувачем державної соціальної допомоги інвалідам у розмірі станом на липень 2018 року 1452,00 грн. (а.с. 39).

Вказані обставини ніким не оспорюються.

Як на підставу своїх вимог про наявність у відповідача заборгованості по аліментнам позивач посилається на довідку-розрахунок, видану Рубіжанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 40308 від 12.11.2018 року, згідно якої станом на 29.08.2018 року переплата за виконавчим листом № 2-3340 від 09.11.2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 70,00 грн. щомісячно, складає 373,27 грн. (а.с. 20-22).

З копії вказаного виконавчого листа вбачається, що виконавче провадження закінчено його фактичним виконанням, оскільки 18.09.2018 року на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто до суду (а.с. 129).

Підстави для внесення до виконавчого листа наступних записів про відновлення 25.02.2019 року виконавчого провадження № 56327542 згідно п. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» та про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 вказаного закону відсутні.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 4277/16.14-41 від 15.02.2019, виданого тим самим державним виконавцем, яким позивач обґрунтовує свою уточнену позовну заяву, заборгованість відповідача по аліментам, яка обраховується з квітня 2004 року по лютий 2019 року, станом на 29.08.20918 року складає 103,87 грн., станом на лютий 2019 року - 1955,08 грн. (а.с. 48-50).

Тобто згідно вказаних довідок за один той самий період - з листопада 2004 року по серпень 2018 року - наявна як переплата по аліментам у розмірі 373,27 грн., так і недоплата у розмірі 103,87 грн.

Також за вказаний період згідно довідки державного виконавця від 12.11.2018 року відповідач періодично мав заборгованість зі сплати аліментів по декілька місяців і переплату по аліментам протягом року-двох років (а.с. 20-22).

Натомість згідно довідки від 15.02.2019 року відсутня жодна переплата аліментів за вказаний період і увесь час наявна заборгованість по аліментам, що протирічить закінченню виконавчого провадження про стягнення щомісячно по 70 грн. та поверненню 18.09.2018 р. виконавчого листа відповідно до запису на ньому державного виконавця у зв`язку із закінченням виконання (а.с. 129). Згідно цієї ж довідки з першого дня виконання виконавчого листа про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 70 грн. щомісячно наявна заборгованість у сумі 550,49 грн. (а.с. 48 зв.).

Старший державний виконавець Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Олефіренко О.О. у якості спеціаліста в суді апеляційного суду з посиланням на матеріали виконавчих проваджень пояснила, що розбіжності у виданих нею довідках про одночасну відсутність і наявність заборгованості по аліментам викликані тим, що перша довідка від 12.11.2018 року містить період з листопада 2004 року по серпень 2018 року і стосується лише виконання виконавчого листа за рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.11.2004 року про стягнення аліментів в розмірі 70 грн. щомісячно. У другій довідці включено періоди стягнення аліментів за весь час за всіма трьома виконавчими листами за трьома судовими рішеннями - з травня 2004 року по листопад 2004 року у розмірі по ј частини заробітку відповідача, з листопада 2004 року по серпень 2018 року - у розмірі по 70 грн. щомісячно, і з серпня 2018 року по лютий 2019 року - у розмірі по 1/6 частини заробітку відповідача. При цьому за другим виконавчим листом з листопада 2004 року по серпень 2018 року мала місце як періодичні недоплати, так і переплати, і на момент його закінчення у серпні 2018 року та повернення до суду була переплата у розмірі 373,27 грн. Натомість за цей самий період нею у другій довідці зазначена недоплата у розмірі 103,87 грн., оскільки за скаргою позивача у 2019 році проводилася перевірка, було відновлено виконавче провадження і проводилися виконавчі дії по стягненню заборгованості за першим виконавчим листом (про стягнення ј частини заробітку відповідача), строки зберігання якого минули, у межах виконавчого провадження про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Правових підстав для зарахування заборгованості за одним виконавчим провадженням до іншого та проведення виконавчих дій за одним виконавчим провадженням в межах іншого назвати не може. До скарги позивача у 2019 році відповідач не знав про заборгованість і доказів повідомлення його про заборгованість в матеріалах виконавчих проваджень немає.

Відповідно до частини третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

У частині сьомій цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Надані позивачем вказані довідки державного виконавця містять суттєві розбіжності, адже свідчать як про відсутність заборгованості по аліментам, так і про її наявність за один той самий період.

Саме цим позивач підтверджує свої позовні вимоги, а відповідач - їх заперечує.

Наведене свідчить про існування між сторонами спору не лише про розмір заборгованості по аліментам, а і про її наявність взагалі.

Тому висновок суду про відмову у задоволенні позову з огляду на недоведеність позивачем існування заборгованості по аліментам та її розмір є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не прийняв дані розрахунку заборгованості, видані старшим державним виконавцем Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Олефіренко О.О. 15.02.2019 року, як належний та допустимий доказ, таких висновків суду не спростовують.

Переглядаючи справу за доводами апеляційної скарги про не взяття судом наданої позивачем довідки державного виконавця від 15.02.2019 року про наявність заборгованості, колегія суддів зазначає, що предметом спору у справі, яка переглядається, є стягнення пені за прострочення сплати аліментів відповідно до вимог статті 196 СК України.

Розглядаючи справу у подібних правовідносинах, Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 642/8669/15-ц в своїй постанові від 15 серпня 2018 року, скасовуючи судові рішення, виклав висновки про те, що у разі існування між сторонами спору про розмір заборгованості по аліментам, як висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, так і висновки апеляційного суду про їх відсутність, є передчасними, оскільки судами не вирішено спір між сторонами щодо розміру заборгованості за аліментами.

В частині вирішення спору про стягнення пені суду необхідно за наявності встановленого розміру боргу вирішити питання про наявність підстав для стягнення пені, встановити всі обставини справи, та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18.

За загальними вимогами процесуального права, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Вказані висновки про застосування відповідних норм права є обов`язковими для апеляційного суду відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України.

Оскільки між сторонами існує спір про розмір заборгованості, який в силу положень цивільно-процесуального законодавства про диспозитивність та змагальність сторін, суб`єктний склад у теперішній справі та повноваження суду апеляційної інстанції в частині прийняття нових доказів не може бути вирішений в межах теперішньої справи, вказаний довід апеляційної скарги про помилковість висновків суду про недоведеність позивачем існування заборгованості та її розмір є помилковими та не спростовує правильних висновків суду.

Наявність або відсутність вини відповідача є похідною від наявності або відсутності заборгованості по аліментам, тому висновки суду і доводи апеляційної скарги в цій частині є передчасними до вирішення питання про наявність заборгованості у передбаченому законом порядку. Проте, такі висновки суду не призвели до неправильного вирішення справи.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, а наведене не позбавляє позивача звертатися до суду після вирішення спору про наявність заборгованості по аліментам, періоду такої заборгованості, її розміру тощо.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 22 липня 2019 року.

Головуючий

Судді: