Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1749/19
Провадження № 2-з/553/20/2019
У Х В А Л А

Іменем України

22.07.2019м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Новак Ю.Д. розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Онищенко Руслан Миколайович про вжиття заходів забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 1 (одно) кімнатну квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 34,4 кв.м., житловою 17,2 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та заборонити органам та посадовим особам, які здійснюють державну реєстрацію та реєстрацію відчуження у будь-який спосіб оформлювати право власності та вчиняти будь-які дії щодо майна.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 08.08.2008 року було укладено Кредитний договір № 1608/0808/45-012. В забезпечення виконання умов Кредитного договору № 1608/0808/45-012 від 08.08.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» було укладено Іпотечний договір № 1608/0808/45-012-Z-1, посвідчений 08.08.2008 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гура Л.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 2111. За даним Іпотечним договором в іпотеку Банку було передано 1 (одно) кімнатну квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 34,4 кв.м., житловою 17,2 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Майно належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гура Л.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 2108.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25.10.2018 року по справі № 553/1501/15-ц позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням була подана апеляційна скарга. Постановою Полтавського апеляційного суду від 26.02.2019 року по справі № 553/1501/15-ц, апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25.10.2018 року - змінено в частині розміру стягуваних сум заборгованості за кредитом та посиланні на еквівалент суми заборгованості за кредитом та відсотками у національній валюті та еквівалент суми пені у валюті кредиту. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк», заборгованість за Кредитним договором № 1608/0808/45-012 від 08.08.2008р.. станом на 15.04.2015р., яка становить: 30 266, 51 (тридцять тисяч двісті шістдесят шість доларів СШ А п`ятдесят один цент) доларів США заборгованість за тілом кредиту, 1089,41 (тисячу вісімдесят дев ять доларів США сорок один цент) доларів США заборгованість за відсотками та 2698,50 гривень пені за останній календарний рік. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк», сплачений судовий збір в сумі по 6299, 11 (шість тисяч двісті дев`яносто дев`ять гривень одинадцять копійок) грн. з кожного. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вищевказаними рішеннями ОСОБА_2 подано до Верховного Суду касаційну скаргу. Ухвалою Верховного Суду від 23.05.2019 року, по справі № 553/1501/15-ц, провадження № 61-6886ск19, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25.10.2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26.02.2019 року та зупинено виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25.10.2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26.02.2019 року до закінчення касаційного провадження у справі.

09.07.2019 року до ОСОБА_4 зателефонував працівник ПАТ КБ "Альфа Банк" та повідомив, що квартира перейшла у власність AT «Альфа Банку». Отримавши Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.07.2019 року за № 173533510, виявили, що дійсно 19.06.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстр нерухомого майна та бізнесу" Бричківської сільської ради, Полтавської області Онищенко Русланом Миколайовичем , прийнято рішення та внесено запис про реєстрацію права власності за AT "Альфа Банком" на квартиру, загальною площею 34,4 кв.м., житловою 17,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , індексний номер 47459239. що належить ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором 19.06.2019 року здійснено державну реєстрацію права власності на зазначене іпотечне майно за АТ «Альфа Банком» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101). Підстава виникнення права власності зазначена наступна: кредитний договір, серія та номер: 1608/0808/45-012, виданий 08.08.2008. видавник ВАТ «Сведобанк» та ОСОБА_2 , поштове повідомлення, серія та номер № 96, виданий 05.04.2019, видавник АТ «Укрпошта»; Іпотечний договір, серія та номер 1608/0808/45-012-Z1, виданий 08.08.2008 видавник сторони ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 ; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням , серія та номер: 755, виданий 28.03.2019 видавник АТ «Альфа-Банк».

Таким чином, до подачі позову та на час розгляду справи в суді, на підставі ст. ст. 149, 150 ЦПК України, вважає, що необхідно вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладання арешту на предмети іпотеки, а саме оскільки є велика ймовірність їх перепродажу, укладання інших правочинів та вчинення будь-яких можливих юридичний дій з цим майном, а також заборони органам та посадовим особам, які здійснюють державну реєстрацію та реєстрацію відчуження у будь-який спосіб оформлювати право власності та вчиняти будь-які дії щодо вищевказаного майна, оскільки після скасування незаконної реєстрації, можуть утруднити чи зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду, та захистити свою власність від незаконного привласнення іншими особами.Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження автомобіля, який належить відповідачу.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 153 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд акцентує увагу заявника на те, що саме на суд покладено обов`язок перевірки обґрунтованості накладення арешту на те чи інше майно задля недопущення порушення прав інших осіб і свавілля в цьому питанні.

Виходячи з наведеного вище, суддя вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову не є співмірним, оскільки із заяви виходить, що заявник тільки готує позов про скасування рішення про державну реєстрацію речового права, права власності на нерухоме майно, а самі позовні вимоги суду невідомі

Крім того, слід зазначити, що предметом майбутнього спору між сторонами є скасування рішення про державну реєстрацію речового права, права власності на нерухоме майно.

Разом з тим, у випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягає примусовому виконанню, та не носить зобов`язального характеру.

За таких обставин, суд констатує відсутність необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову, як заходу цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів сторін.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на те, що необхідно вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на предмети іпотеки, оскільки є велика ймовірність їх перепродажу, укладання інших правочинів та вчинення будь-яких можливих юридичний дій з цим майном, а також заборони органам та посадовим особам, які здійснюють державну реєстрацію та реєстрацію відчуження у будь-який спосіб оформлювати право власності та вчиняти будь-які дії щодо вищевказаного майна, оскільки після скасування незаконної реєстрації, можуть утруднити чи зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду, та захистити свою власність від незаконного привласнення іншими особами, проте в заяві не зазначено обставин та не надано доказів, які б давали обґрунтовані підстави стверджувати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд приходить до висновку, що таке обґрунтування не є безумовною підставою для вжиття заходів забезпечення позову враховуючи викладене вище.

З врахуванням вищезазначеного, підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.150-153,260-261,353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Онищенко Руслан Миколайович про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з моменту її отримання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак