Справа № 607/3927/18
Провадження № 4-с/638/80/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Шестака О.І.,

за участю секретаря - Цуваревої Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 від 21 лютого 2018 року ВП №44793399 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 від 21 лютого 2018 року ВП № 44793399 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує наступним:

Положеннями ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, вимоги до виконавчого документа.

Скаржник стверджує, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу державний виконавець повинен пересвідчитись в правильності внесених даних в постанову у відповідності норми статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Старший державний виконавець Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»- проігнорувала, та винесла Постанову ВП № 44793399 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України стосовно боржника ОСОБА_3, хоча насправді скаржником є ОСОБА_1.

Згідно ст 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України діяти на засадах верховенства права.

Неодноразові усні звернення до працівників виконавчої служби позитивних зрушень не дали.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ. Таку ж норму містить і стаття 447 ЦПК України.

Рекомендований лист із постановою старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 від 21 лютого 2018 року ВП №44793399 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України скаржником одержано в поштовому відділенні № 9 міста Тернопіль 26 лютого 2018 року. В підтвердження своїх доводів я скористався електронним пошуком, які надає УКРПОШТА, де можна дізнатися про місцезнаходження та стан поштового відправлення, що розшукується, у будь-який зручний для Вас час. Інформацію можна отримати про: - внутрішні реєстровані поштові відправлення, що пересилаються в межах України. Згідно даних пошти по номеру відправлення, а саме Ідентифікатора внутрішнього поштового відправлення складається з 13 цифр., тобто № 779 поштової листівки. Відправлення за номером 779 вручене адресату (одержувачу) особисто 26 лютого 2018 року обєктом поштового звязку ТЕРНОПІЛЬ 9 з індексом 46009.

На підставі викладеного скаржник просить поновити термін на подачу Скарги до суду та скасувати Постанову ВП № 44793399 від 21 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування виїзду за межі України.

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області своєю ухвалою від 14.03.2018 року відкрив провадження у справі та прийняв рішення залучити до участі в справі стягувача ОСОБА_4.

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області своєю ухвалою від 11.04.2018 року постановив матеріали скарги ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 від 21 лютого 2018 року ВП № 44793399 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України передати на розгляд до Дзержинського районного суду міста Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.07.2018 року відкрито провадження у справі.

Скаржник в судове засідання не зявився, проте надіслав до суду заяву від 03.09.2018 року, яка надійшла 14.09.2018 року у якій повідомив, що прибути на розгляд справи особисто не має можливості, оскільки перебуває за доглядом своєї матері, яка тяжко хворіє, свою скаргу підтримує в повному обсязі та вважає такою, що підлягає задоволенню з підстав викладених в скарзі, просив суд письмово повідомити його про результат розгляду скарги та прийняте рішення.

Особа, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються ОСОБА_2 старший державний виконавець Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в судове засідання не зявилась, проте 23.03.2018 року нею був поданий відзив на скаргу на постанову ВП №44793399 від 21 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України у якому вона просить залишити скаргу на постанову ВП №44793399 від 21 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України без задоволення, та зазначає наступне:

Тернопільський районний відділ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області заперечує проти вимог заявлених у скарзі на постанову ВП №44793399 від 21 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України і просить відхилити їх в повному обсязі з наступних підстав: згідно ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. У даному випадку виконавчий лист №638/20653/13-ц від 09.07.2014 виданий Дзержинським районним судом м. Харкова, тому у даному випадку скарга подана не за підвідомчістю; на виконанні у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавче провадження АСВП №44793399 від 24.09.2014 р. відкрите на підставі виконавчого листа №638/20653/13-ц від 09.07.2014 р.виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 18.12.2013 року та до досягнення дитиною повноліття, згідно даного виконавчого листа №638/20653/13-ц від 09.07.2014 р виданого Дзержинським районним судом м. Харкова боржником є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, керуючись ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 21.02.2018 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Також ОСОБА_2 зауважує, що жодних письмових зверненнь скаржника ОСОБА_1 щодо вищенаведеного питання до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції не надходили, виходячи з вищенаведеного жодні права та інтереси, на думку ОСОБА_2, саме скаржника ОСОБА_1 у даному випадку не порушені.

Зацікавлена особа залучена судом ОСОБА_4, що є стягувачем в судове засідання не зявилась, проте надіслала до суду заперечення щодо вимог скарги, в яких просила суд розгляд справи здійснювати без її участі, заперечувала проти задоволення вимог скарги та надала суду наступну інформацію:

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.04.2014 р., з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.04.2014 р. (справа № 2/638/1350/14) про внесення виправлень, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає: АДРЕСА_2, 46000, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від встановленого прожиткового мінімуму, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 18.12.2013р. та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначене заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.04.2014 р., з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.04.2014 р. (справа № 2/638/1350/14), набрало законної сили.

24.09.2014 р. відкрито виконавче провадження № 44793399 за виконавчим листом про стягнення аліментів.

Частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 7 грудня 2017 року , передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови в т.ч. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Так як з моменту відкриття виконавчого провадження № 44793399 боржником не здійснено жодного перерахування суми, старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області прийнята постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені частиною 2 статті 19 Конституції України та Законом України «Про виконавче провадження».

Дослідивши доводи та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, суд констатує наступне.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, якими передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державнихвиконавців) та у передбачених Законом випадках на приватних виконавців (частина перша ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.04.2014 р., з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.04.2014 р. (справа № 2/638/1350/14) про внесення виправлень, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає: АДРЕСА_2, 46000, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від встановленого прожиткового мінімуму, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 18.12.2013 р. та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначене заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.04.2014 р., з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.04.2014 р. (справа № 2/638/1350/14), набрало законної сили 08.07.2014 року.

24.09.2014 р. відкрито виконавче провадження № 44793399 за виконавчим листом про стягнення аліментів.

Старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 винесено Постанову від 21 лютого 2018 року ВП № 44793399 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 надано розрахунок по аліментах станом на 01.03.2018 року, згідно якого заборгованість станом на 01.02.2018 року становить 46781,38 грн.

У переданій на розгляд суду скарзі ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення Постанови та скасувати її.

По відношенню до таких доводів скаржника суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Поряд з цим, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов'язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

Виконавче провадження ВП № 44793399 стосується примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від встановленого прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 18.12.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, виконавче провадження відкрито 24.09.2014 р.

21 лютого 2018 року державним виконавцем винесено Постанови з огляду на неналежне виконання судового рішення щодо стягнення з боржника аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, внаслідок чого ОСОБА_1 допустив виникнення заборгованості у сумі 46781,38 грн.

Таким чином, судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не спростовується учасниками судового розгляду, що ОСОБА_1 було відомо про зобов'язання зі сплати аліментів, а розгляд та вирішення питання про розстрочення або відстрочення сплати заборгованості по аліментам він не ініціював.

Таким чином, дії державного виконавця щодо обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межи України до погашення заборгованості зі сплати аліментів здійснені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та в межах повноважень наданих державному виконавцю.

За результатами судового розгляду справи слід констатувати, що дії державного виконавця були спрямовані на практичну реалізацію положень діючого законодавства для належного виконання судового рішення суду про стягнення аліментів, яке набрало законної сили та є обов'язковим для виконання на всій території України, а оскаржувані за предметом скарги Постанови у жодній мірі не порушують законні права та інтереси як боржника, так і стягувача у виконавчому провадженні та є такими, що прийняті для максимальної реалізації охоронюваних законом прав дитини з метою забезпечення її належного розвитку.

Аргументи та доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на законі, так як ідентифікація боржника здійснюється державним виконавцем не тільки за прізвищем, імям та по-батькові, а і за реєстраційним номером облікової картки платника податків.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищенаведених обставин справи та враховуючи те, що в судовому засіданні скаржником, не доведено обставин щодо неправомірності дій державного виконавця з приводу винесення Постанови, у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 19, 124, 129? Конституції України, положеннями Закону України «Про виконавче провадження», статтями 2, 3, 12, 18, 260, 447, 450-451 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий