ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження №22ц/819/1020/2019 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПавловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 та їх адвоката Веріковської Тетяни Анатоліївни на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 12 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комунальник-49», Виконавчий комітет Херсонської міської ради, Виконавчий комітет Суворовської районної у місті Херсоні ради, про усунення перешкод у користуванні власністю,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк (далі ПАТ АБ, банк) «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив зобов`язати відповідача усунути йому перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування трикімнатною квартирою, що знаходиться по адресу: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що 08 вересня 2017 року банк набув у власність зазначену квартиру та направив відповідачам у порядку ст.40 Закону України «Про іпотеку» повідомлення-вимогу про виселення та зняття з реєстраційного обліку місця проживання по адресу спірного нерухомого майна протягом одного місяця.

Позивач вважає, що перебування та реєстрація відповідачів у квартирі за вказаним адресом порушує його право вільно розпоряджатися своїм майном.

Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року позов до ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2019 року позов до решти відповідачів задоволено.

Визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою, що знаходиться по адресу: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 та їх адвокат Веріковська Т. А. подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в позові ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" відмовити.

Апелянт зазначає про те, що рішення суду першої інстанції ухвалене при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення було постановлено без участі Служби у справах дітей Суворовської районної у місті ради, та не взято до уваги той факт, що під час розгляду справи в провадженні Верховного Суду перебувала справа № 766/5668/17-ц по справі за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 квітня 2017 року про визнання дій державного виконавця щодо продажу спірної квартири протиправними.

Крім того, апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував положення Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей».

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ АК «УКРГАЗБАНК» її доводи не визнає, вважає, вимоги апеляційної скарги не обгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

До відзиву представник банку додав постанову Верховного Суду від 17 квітня 2019 року, якою касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Також позивачем додано заяву відповідачів на ім`я нотаріуса, якою вони підтверджують, що ознайомлені нотаріусом з положеннями ст.17,18 Закону України «Про охорону дитинства» та відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» стверджують, що у них немає малолітніх або неповнолітніх дітей, які мають право на користування квартирою.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що після переходу права власності на квартиру до позивача припинилося право відповідачів на користування цією квартирою, оскільки у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі, і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам, встановленим у справі та нормам матеріального права, які регулюють правовідносини, що склались між сторонами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтва від 08 вересня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М. за реєстровим №1664, ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" набув у власність трикімнатну квартиру житловою площею 38,8 кв.м., загальною площею 72,7 кв.м., що знаходиться по адресу: АДРЕСА_1 і належала на праві власності відповідачам.

Згідно листа №17-80 від 17 жовтня 2017 року ОСББ «Комунальник-49» у спірній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3

15 вересня 2017 року ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" направив відповідачам вимогу протягом одного місяця з дня її отримання в добровільному порядку виселитись та знятись з обліку реєстрації місця проживання у спірній квартирі. Вказане повідомлення отримано відповідачами 18 вересня 2017 року, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Як передбачено статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п.34 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Втративши право власності на квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 втратив і її складову відповідно до ст. 317 ЦК України - право користування житловою площею квартири. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право користування спірним житлом, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України вони мали таке право, коли квартира була у власності ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє як безпідставне посилання апелянта на порушення судом положень ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», оскільки неповнолітній ОСОБА_3 на момент укладення іпотечного договору не мав права користування квартирою у зв`язку з тим, що він народився, був зареєстрований та проживав у спірній квартирі вже після укладення кредитного та іпотечного договорів. Квартира придбана ОСОБА_1 за рахунок кредитних коштів і саме йому на праві власності належало це нерухоме майно (квартира), у зв`язку із чим наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним нерухомим майном.

Посилання скаржників на те, що рішення було ухвалено без участі у судовому засіданні Служби у справах дітей Суворовської районної ради суд апеляційної інстанції до уваги не бере, так як її представник про розгляд справи був повідомлений у встановлений законом порядку.

До суду апеляційної інстанції представник Служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради надав письмові пояснення, в яких підтримав вимоги апеляційної скарги, однак доводів, які б спростовували рішення суду першої інстанції не навів.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 та їх адвоката Веріковської Тетяни Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 15 липня 2019 року.

Суддя О.М. Полікарпова