ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №588/1859/18

Номер провадження 22-ц/816/2313/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - ОСОБА_1,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостик С. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 11 лютого 2019 року ухваленої під головуванням судді Маслова В.В., повний текст складений 15 лютого 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 і свої вимоги мотивував тим, що 29 червня 2002 між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 16 вересня 2010 року рішенням Тростянецького районного суду Сумської області шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 11 жовтня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів, проте позивач вважає, що свій обовязок щодо матеріального забезпечення спільної з відповідачем дитини він виконує регулярно. З моменту розірвання шлюбу, крім суми на утримання дитини він регулярно перераховує кошти на підготовку дитини до школи, до осінньо-зимового періоду, на відпочинок влітку. Суд, видаючи судовий наказ був обмежений у можливості обєктивно оцінити усі обставини справи, а відповідачем був прихований факт регулярного перерахування їй коштів. Крім того, 22 серпня 2014 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_5, від шлюбу з якою має дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка знаходиться на його утриманні. З моменту народження другої дитини він має забезпечувати належне матеріальне становище двох дітей, а також нести додаткові витрати на їх утримання, маючи малий та нерегулярний дохід, а тому не може сплачувати на користь відповідача на утримання старшої дочки 1/4 свого доходу. Тому просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі судового наказу виданого Торостянецьким районним судом Сумської області від 11 жовтня 2018 року з 1/4 частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 11 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповноту зясованих обставин, що мають значення для справи, на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не надав належної оцінки його доводам та доказам, що призвело до ухвалення рішення без зясування всіх обставин справи в повній мірі. Судом не було взято до уваги повну інформацію, яка зазначена в довідці про доходи позивача від 26.10.2018 року, а саме те, що сума отриманого доходу у розмірі 88006,23 грн. є сума доходу без урахування утриманих податків. Що стосується автомобіля дружини позивача ОСОБА_7 «Nissan Primera», позивач зазначає, що даний автомобіль було придбано за кошти батьків його дружини, а також за її власні збереження до укладання шлюбу, а отже не є спільною сумісною власністю подружжя. Судом також не було взято до уваги, що з коштів отриманих від продажу автомобіля ВАЗ21091, він надавав кошти на випускний вечір дочки ОСОБА_8 у розмірі 4000 грн та 5000 грн на відпочинок за кордоном. Вважає, що відповідач нехтує своїми обовязками як матері, адже працює та проживає в м. Харкові, а дитина проживає в м. Тростянці разом із матірю та бабою відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 29.06.2002 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували в шлюбі, від якого у сторін народилася дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.30).

13 лютого 2019 року неповнолітня донька сторін ОСОБА_4 змінила своє прізвище з «Кондрашкіна» на «Шмідт» і дана обставина підтверджується Свідоцтвом про зміну імені.

Рішенням Тростянецького суду Сумської області від 16 вересня 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 розірвано (а.с.28).

Відповідно до судового наказу виданого Тростянецьким районним судом Сумської області від 11 жовтня 2018 року, стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 28.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

Позивач ОСОБА_2 22 серпня 2014 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК №263322 (а.с.10).

14 лютого 2015 року у позивача народилася дитина ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК №426874 (а.с.9). З 04.09.2017 року малолітня донька позивача відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №508 Деснянського району м. Києва (а.с.102).

ОСОБА_2 на постійній основі працює у ТОВ Фірма «Компас». Загальна сума його доходу за період з 01 жовтня 2017 року по 30 вересень 2018 року без урахування аліментів становить 88006,23 грн (а.с.16).

Відповідно до квитанцій ПАТ КБ «ПриватБанк» від 28.07.2017 року, 18.08.2017 року, 15.09.2017 року, 28.11.2017 року, 26.12.2017 року, 02.02.2018 року, 02.03.2018 року, 20.03.2018 року, 23.05.2018 року, 02.07.2018 року, 14.07.2018 року, ОСОБА_2 на рахунки ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 перераховано кошти на загальну суму 22194,02 грн (а.с.17-27).

Відповідно до акту голови правління ЖКБ «Будівельник-6» ОСОБА_9 від 26.02.2019 року, позивач ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочкою ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 (Жукова)АДРЕСА_1 (а.с.101).

Дружина позивача ОСОБА_7 має у власності автомобіль «Nissan Primera», 2003 року випуску, який зареєстровано за нею 25 березня 2017 року (а.с.71).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, та має наступний склад сімї: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, мати ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10, баба ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.44).

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста Тростянецької міської лікарні від 01 квітня 2019 року, неповнолітній ОСОБА_12 встановлено діагноз: правобічний С-подібний сколіоз грудного відділу хребта (а.с.129).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3?) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3?) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи своє звернення до суду позивач ОСОБА_2 посилався на факт народження у нього другої дитини як на підставу для зміни розміру аліментів, та зміну кола його утриманців. Також зазначав, що з часу стягнення аліментів у нього погіршився стан здоровя.

Колегія суддів вважає, що народження другої дитини свідчить про зміну сімейного стану позивача, але не є безумовним підтвердження погіршення його майнового стану.

Разом з тим, народження другої дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану платника аліментів. Жоден із наданих позивачем доказів не підтверджує наявність підстав для звільнення позивача від обов'язку утримувати свою дочку ОСОБА_12 у розмірі, встановленому наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 11 жовтня 2018 року.

Проходження позивачем лікування з 19 січня по 02 лютого 2019 року у звязку з підголовчатим переломом 5 пястної кістки правої кисті, теж не підтверджує наявність у нього тривалого захворювання, яке б потребувало значних грошових витрат і обмежувало б його працездатність у подальшому житті (а.с.79-81).

Запропонований позивачем розмір аліментів 1/6 частини доходів, на думку суду, призведе до погіршення матеріального становища неповнолітньої ОСОБА_12, та, як наслідок, позбавить дитину права та гідний рівень утримання, духовного та фізичного розвитку, чим грубо порушить вимоги, щодо захисту прав дитини як національного законодавства так і міжнародних договорів, що є недопустимим.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до положень, що містяться у частинах 1 ст. 3 та частинах 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року і набула чинності 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Що стосується доводів про знаходження на утриманні позивача непрацездатних батьків, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що вони знаходяться саме на його утриманні.Не надано позивачем належних та допустимих доказів і на підтвердження того, що автомобіль придбаний у 2017 році та зареєстрований на дружиною відповідача є її особистою власністю.

Виходячи з обов'язку батьків утримувати дитину, врахувавши вік, стан здоров'я та інтереси неповнолітньої ОСОБА_12, матеріальне становище позивача, наявність у нього іншої дитини, зваживши на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки відсутні докази про те, що матеріальний стан позивача погіршився та, будучи в працездатному віці, він не спроможний сплачувати аліменти у стягнутому судом розмірі, а наявність у позивача іншої дитини не звільняє його від обов'язку належним чином утримувати та піклуватися про неповнолітню дочку.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 11 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 18 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: Т. А. Левченко

ОСОБА_13