Головуючий у 1-й інстанції Пирогова Л.В.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Биліни Т.І., Принцевська В.П.

секретаря Тулянкіної М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з даним позовом, просило зобов'язати ОСОБА_3 передати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» предмет застави - автомобіль KIA OPTIMA, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, з комплектом ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 травня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № R9В, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 193 700 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних на строк до 10 травня 2019 року. Виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, згідно з п.3.8, забезпечено заставою автомобіля KIA OPTIMA, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Проте, позичальник ОСОБА_5 свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 434 897 грн. 63 коп. Позивач звернувся із позовом до Артемівського міськрайонного суду Донецької області про звернення стягнення на предмет застави, та вході розгляду справи було встановлено, що власником предмета застави є ОСОБА_3

08 липня 2015 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «ВТБ Банк» уклали договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 080715нв і договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 080715зп.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено. Звернено стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в рахунок погашення заборгованості у розмірі 434 897 грн. 63 коп. за кредитним договором та договором застави №R9В від 10 травня 2012 року, на предмет застави - автомобіль марки KIA, моделі OPTIMA, тип - легковий седан, 2011 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 НОМЕР_2, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, шляхом передачі вказаного вище автомобіля, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання.

Зобов'язано ОСОБА_3 передати ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» автомобіль: марки KIA, моделі OPTIMA, тип - легковий седан, 2011 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 НОМЕР_2, який належить йому на праві власності, комплект ключів від зазначеного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Звернення стягнення на предмет застави шляхом передачі рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання, виконання рішення суду є неможливим без фактичного знаходження предмету застави у володінні ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Додатковим рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 квітня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» судові витрати у розмірі 1378 грн.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03 серпня 2017 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відмовлено у виправленні помилки при оформленні виконавчих листів.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2018 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2016 року залишена без задоволення.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03 січня 2019 року виправлена описка у заочному рішенні Селидівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2016 року у вступній та резолютивній частині і у повному тексті ухвали суду від 22 листопада 2018 року - зазначено повне найменування позивача «Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого 23 вересня 2016 року він є власником спірного транспортного засобу, проте до участі у справі його залучено не було, внаслідок чого порушенні його права.

Вважає, що матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 отримав грошові кошти від ПАТ «ВТБ Банк», відповідно до укладеного між ними кредитного договору від 10 травня 2012 року. Судом не встановлено, кому саме належить рахунок, на який було перераховано грошові кошти, а надано лише копію ордеру про перерахування певних грошових коштів. Окрім цього, відсутні докази того, що ОСОБА_4 мав можливість розпоряджуватись грошовими коштами та витратив їх у відповідності до цілей, встановлених кредитним договором.

Також, відсутні докази щодо пред'явлення банком вимоги про повернення боргу ОСОБА_4, строк повернення кредиту за вищевказаним кредитним договором не настав або факт його настання не підтверджується матеріалами справи.

Відсутні відомості які б свідчили про наявність договору відступлення права вимоги за договором застави автомобіля, укладеного у письмовій нотаріальній формі між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», Вважає, що у позивача відсутні підстави на звернення стягнення на предмет застави.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв'язку з тим, що на момент подання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» позовної заяви до Селидівського міського суду Донецької області з приводу звернення стягнення на предмет застави автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_3 Однак в ході судового розгляду справи даний транспортний засіб був відчужений, про що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» дізналося з ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 03 серпня 2017 року. Згідно з даними Повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області Територіального сервісного центру №1444 МВС України №31/5-1444-6671 від 20 липня 2017 року, з 23 вересня 2016 року вказаний заставний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2018 року задоволено позов ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2, яким зобов'язано передати предмет застави - автомобіль марки - КІА, модель - OPTIMA, тип-легковий седан, 2011 року випуску, реєстраційний номер - НОМЕР_1. Відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про перегляд заочного рішення.

Вважає, що оскільки саме цьому суду підсудна справа з приводу розгляду порушених прав ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2, який зареєстрований у м.Києві, то жодні права ОСОБА_2 при ухваленні заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2016 року у даній справі не були порушені.

Безпідставні є посилання ОСОБА_2 на неповне з'ясуванння всіх обставин щодо прав ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на звернення стягнення на предмет застави, оскільки таке право вже встановлено рішенням Апеляційного суду Донецької області від 10 травня 2016 року у цивільній справі №22-ц/775/824/2016, тому оскільки всі вищевикладені факти, вже були доведені при розгляді тієї справи, то ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі ст. 82 ЦПК України звільнено від доказування у даній справі.

Факт отримання ОСОБА_4 грошових коштів на придбання заставного автомобіля підтверджується копію розпорядження директора відділення «Модерн» ПАТ «ВТБ Банк» №R9В від 10 травня 2012 про видачу кредиту, оприбуткування вартості забезпечення та оригіналів договорів, копію Меморіального ордеру №53041 від 10 травня 2012 року та копію Рахунку №0891 про придбання ОСОБА_4 заставного автомобіля, які доводять, шо за отримані кредитні грошові кошти ОСОБА_4 придбав зазначений автомобіль та надав його в якості забезпечення виконання зобов'язань з приводу повернення кредитних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апелянт ОСОБА_2 та треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

З огляду на викладене та вимоги ст.ст. 371, 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за їх відсутності.

У судовому засіданні, проведеному у режимі відео конференції зі Шевченківським районним судом міста Києва, представники ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення Селидівського міського суду від 22 грудня 2016 року скасувати і у задоволенні позову відмовити; представник позивача ОСОБА_8 просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 травня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № R9В, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 193 700 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі до 10 травня 2019 року.

Виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, згідно з п. 3.8, забезпечено заставою автомобіля KIA OPTIMA, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п.5.2.4 кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за цим договором банк має право без отримання додаткової письмової згоди позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобов'язань позичальника за цим договором, у тому числі звернути стягнення на заставлене майно за договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування з майна позичальника, та/або відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договорів забезпечення.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 зобов'язань по поверненню кредитних коштів утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 434 897 грн. 63 коп.

08 липня 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклали договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 080715нв і договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 080715зп, за яким останній набув прав нового кредитора за кредитним договором, укладеним 10 травня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4

В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до ОСОБА_4 за кредитним договором №R9В від 10 травня 2012 року, що підтверджується витягом з акту приймання-передачі документації боржників до нього.

Крім того, 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до договору факторингу №29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до ОСОБА_4 за договором застави №R9В від 10 травня 2012 року на предмет застави, а саме: автомобіль марки KIA, моделі OPTIMA, тип - легковий седан, 2011 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 НОМЕР_2, що підтверджується витягом з акту приймання-передачі документації боржників до нього.

На підставі вказаних договорів 15 березня 2019 року було внесено зміни до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна, згідно яких вилучено обтяжувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та додано обтяжувача ТОВ «ФК «Прайм Альянс».

Ухвалою апеляційного суду від 15 квітня 2019 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» залучено до участі у справі у якості процесуального правонаступника позивача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до вимог ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до вимог ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 10 травня 2016 року було скасовано рішення Артемівського міськрайсуду Донецької області від 29 лютого 2016 року про звернення стягнення на предмет застави і у задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовлено, оскільки на час розгляду справи предмет застави належав ОСОБА_3, який до участі у справі був залучений у якості третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог.

У червні 2016 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся з даним позовом до Селидівського міського суду Донецької області до ОСОБА_3

Згідно листа Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області Територіального сервісного центру №1444 МВС України від 23 червня 2017 року №31/5-1444-6277 вбачається, що автомобіль марки KIA, модель OPTIMA, тип - легковий седан, 2011 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, було зареєстровано 28 квітня 2012 року за громадянином ОСОБА_4 та в подальшому 25 грудня 2012 року знято з обліку для реалізації. З 23 вересня 2016 року вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, не визначився із суб'єктним складом і вийшов за межі заявлених вимог, що призвело до неправильного розв'язання спору про звернення стягнення на предмет застави та покладення на відповідача ОСОБА_3 зобов'язання передачі автомобіля стягувачу.

Суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, не виконав покладені на нього обов'язки і не роз'яснив позивачеві його право, регламентоване ст.33 ЦПК України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), щодо подання клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Натомість, у апеляційного суду відсутні повноваження, визначенні главою 1 розділу V ЦПК України, щодо залучення на стадії апеляційного розгляду будь-яких учасників справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі Пронін проти України, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

З огляду на приписи п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом обов'язкових підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового, оскільки суд прийняв рішення, що стосується прав, інтересів та обов'язків ОСОБА_2, який є власником спірного майна, однак не був залучений до участі у справі. Данні обставини тягнуть за собою результат у вигляді відмови у задоволенні позову, пред'явленого до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: Т.І. Биліна

В.П. Принцевська