Ухвала

19 липня 2019 року

м. Київ

справа № 345/409/19

провадження № 61-12666ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2019 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у червні 2019 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати неправильну ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2019 року та відшкодувати недоотримані соціальні виплати в сумі 150,00 доларів США.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що спадкоємець його житла по заповіту ОСОБА_2 терміново потребував 2 000,00 доларів США, у зв`язку з чим він примушував заявника заставити його житло в банківську спілку. Після того як заявник відмовився заставити своє житло в банківську спілку, ОСОБА_2 примусив його до поручительства, що спричинило заволодіння банком грошовими коштами заявника в сумі 150,00 доларів США.

Верховний Суд дійшов висновку, що скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 не наводить підстав касаційного оскарження, не зазначає, які саме норми матеріального права були неправильно застосовані, або які норми процесуального права були порушені судом і в чому полягають ці порушення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2019 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков