ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1485/19 Справа № 203/4457/17 Суддя у 1-й інстанції - Казак С.Ю. ОСОБА_1.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Імпульс», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Імпортс Україна, Лтд», про захист прав споживача, стягнення неустойки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 14.11.2015 року за договором купівлі-продажу №000069, укладеному з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Імпульс» придбала новий автомобіль Ford Fiesta Comfort 1.0 АТ, Хетчбек, за ціною 362010 грн.

Під час його експлуатації в салоні автомобіля раптово зявився дим та експлуатація автомобіля була неможлива, внаслідок чого 18.05.2017 року за нарядом-замовленням №3 від 18.05.2017 року та актом прийому автомобіля до сервісу №3 від 18.05.2017 року вона передала автомобіл на сервіс відповідачу для гарантійного ремонту. Після спливу майже трьох місяців ремонту автомобіля, в неї була відсутня жодна інформація щодо його долі та це змусило її офіційно звернутись із запитом до відповідача. За вих.№65-17 від 15.08.2017 року відповідачем було надано відповідь, якою підтверджено, що автомобіль знаходиться на СТО. В ході виконання діагностичних робіт в автомобілі було виявлено пошкодження патрубка омивача заднього скла і, як наслідок, виходу із ладу електричної проводки салону. Дана технічна несправність являється заводським дефектом і підлягає гарантійному ремонту. Для виконання робіт необхідні запасні частини: патрубок омивача та джгут електропроводки. 04.09.2017 року вона отримала автомобіль із сервісу на тестовий післяремонтний режим та 29.09.2017 року було повністю завершено гарантійний ремонт та здійснено відповідний запис у сервісну книжку. Посилаючись на те, що гарантійний ремонт тривав з 18.05.2017 року по 04.09.2017 року, тобто 109 днів, чим порушено встановлений законом 14ти денний строк для його проведення, позивачка просила стягнути з відповідача неустойку за затримку усунення недоліків автомобіля в розмірі 343909 грн. 50 коп.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2018 року позов задоволено частково та постановлено стягнути з ТОВ «Авто-Імпульс» на користь ОСОБА_2 неустойку в сумі 15000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн., а також постановлено стягнути з ТОВ «Авто-Імпульс» на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., в іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що виходячи із вартості комплектуючих деталей транспортного засобу, що вийшли із ладу та підлягали заміні, враховуючи принципи розумності та справедливості, пропорційності, суд відповідно до ч.3 ст.551 ЦПК України вважає за можливе зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, до 15000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді даної справи не застосовано принцип розумності та пропорційності, що призвело до неправильного вирішення справи в частині зменшення розміру неустойки та витрат на правову допомогу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що за договором купівлі-продажу №000069 від 14.11.2015 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Імпульс» та позивачкою ОСОБА_2, останню було придбано автомобіль Ford Fiesta Comfort 1.0 АТ, Хетчбек, за ціною 362010 грн. (а.с.6-8 т.1).

18.05.2017 року в звязку з несправністю автомобіля, позивачка звернулась до відповідача для проведення ремонту та за нарядом-замовленням №3 та актом прийому автомобіля до сервісу від 18.05.2017 року автомобіль було передано на сервіс відповідачу (а.с.10,11 т.1).

У відповідь на запит позивачки від 10.08.2017 року відповідачем листом за вих.№65-17 від 15.08.2017 року останню було повідомлено, що в ході виконання діагностичних робіт в автомобілі було виявлено пошкодження патрубка омивача заднього скла і, як наслідок, виходу із ладу електричної проводки салону. Дана технічна несправність являється заводським дефектом і підлягає гарантійному ремонту. Для виконання робіт необхідні запасні частини: патрубок омивача та джгут електропроводки, а дата виконання робіт автомобіля залежить від терміну поставки запчастин заводом-виробником (а.с.11 зв.т.1).

04.09.2017 року після проведення гарантійного ремонту позивачкою було отримано автомобіль із сервісу, що не заперечувалось сторонами.

Як встановлено судом, в звязку з несправністю належного їй транспортного засобу, позивачка 18.05.2017 звернулась до відповідача, як продавця транспортного засобу, з приводу усунення відповідних недоліків товару.

В цей же день автомобіль за нарядом-замовленням та актом прийому відповідачем було прийнято до сервісу та в подальшому в ході виконання діагностичних робіт останнім було підтверджено наявність заводського дефекту і розповсюдження на даний випадок гарантійних умов, що вбачається з листа відповідача від 15.08.2017 року на звернення позивачки.

Оскільки автомобіль було передано позивачкою до сервісу відповідача 18.05.2017 року, а ремонтні роботи проведено та автомобіль повернуто позивачці 04.09.2017 року, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем було порушено визначені законом строки для усунення недоліків товару та виникнення у позивачки права на стягнення з відповідача неустойки за кожен день затримки усунення таких недоліків.

Поряд з цим, суд враховував, що відповідно до п.6.8 укладеного між сторонами договору купівлі-продажу транспортного засобу №000069 від 14.11.2015 року сторонами було погоджено, що якщо запасні частини, необхідні для виконання гарантійного чи іншого ремонту, знаходяться в наявності на складі сервісного центру продавця, то термін такого ремонту складає до 14 днів. Якщо запасні частини, необхідні для виконання гарантійного чи іншого ремонту відсутні на складі сервісного центру продавця, то термін такого ремонту складає до двох місяців.

Зі скріншотів із внутрішньої системи по замовленим запчастинам (а.с.206 т.1, а.с.148 т.2), листа виробника (а.с.151 т.2) вбачається та не спростовано стороною позивача, що необхідна для заміни запасна частина була відсутня на складі продавця та дистрибютора, а тому замовлялась у виробника.

У звязку з цим, суд вважав, що за вказаних обставин у відповідності до ч.ч.6,9 ст.8 Закону №1023-XII, п.23 зазначеного вище Порядку, а також відповідно до умов п.6.8 договору купівлі-продажу транспортного засобу №000069 від 14.11.2015 року, були наявні підстави для проведення відповідачем гарантійних робіт та усунення недоліків товару протягом двох місяців з дня передачі товару, тобто в строк до 18.07.2017 року включно.

В своєму позові позивачкою відповідно до ч.9 ст.8 Закону №1023-XII розмір неустойки було розраховано виходячи із вартості придбаного транспортного засобу, зазначеного у договорі в сумі 362010 грн., що за визначений судом період з 19.07.2017 року по 04.09.2017 року склало б суму 173764 грн. 80 коп. (362010 : 1% х 48 днів затримки).

Разом з тим, суд враховує, що вказаний розмір неустойки становить 48% вартості автомобіля. Крім того, з моменту його придбання та на момент звернення позивачки з приводу проведення гарантійного ремонту, останній провів в експлуатації майже два роки та доказів щодо його дійсної вартості на момент звернення до відповідача позивачкою не надано.

Також судом враховується, що наявні недоліки полягали у виході із ладу електричної проводки салону та необхідності заміни відповідного комплекту проводки, вартість якого становила 10126 грн. 33 коп., а з урахуванням ПДВ 12151 грн. 60 коп. (а.с.123 т.2).

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що виходячи із вартості комплектуючих деталей транспортного засобу, що вийшли із ладу та підлягали заміні, враховуючи принципи розумності та справедливості, пропорційності, а тому відповідно до ч.3 ст.551 ЦПК України правильно зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, до 15000 грн.

Колегія суддів погодується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно ч.ч.1,5 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Виробник (виконавець) зобов'язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років.

Виробник (виконавець) зобов'язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Частиною 3 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Відповідно до абз. 3 ч. 9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» за кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що визначений позивачем розмір неустойки становить 48 % вартості автомобіля, в той час, як відповідачем виконувались всі необхідні дії щодо ремонту автомобілю та окрім цього ОСОБА_2 тимчасово був наданий інший автомобіль, на період ремонту її транспортного засобу, у зв'язку з чим, судом першої інстанції вірно застосовані вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшено розмір неустойки.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом безпідставно зменшено розмір витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг),обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони стягнено на користь позивачки, реальну суму витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, районним судом були виконані всі вимоги процесуального закону, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними, а також судом дотримано принцип пропорційності.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

ОСОБА_3