Справа № 344/9400/19
Провадження № 2/344/3187/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

22 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Стефанець Г.Я.,

за участі Позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі «Відповідач»), в якому просила розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 08 квітня 2003 року між нею та ОСОБА_2 , та повернути сторони у первісний стан.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 обов`язків за Договором довічного утримання (догляду), укладеного 08 квітня 2003 року, Позивач бажає розірвати вказаний договір довічного утримання, посилаючись на те, що Відповідач не провідує її за місцем проживання, не забезпечує матеріально, як це передбачено договором, не забезпечує продуктами харчування, лікарськими засобами, не оплачує комунальні послуги за квартиру. Станом на даний час, як випливає зі змісту позовної заяви, Відповідач проживає за кордоном, а тому об`єктивно позбавлена можливості виконувати свої обов`язки за договором довічного утримання.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином за адресою реєстрації місця проживання, а також шляхом розміщення відповідного оголошення про виклик на сайті суду, що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі.

Відзиву на позов від Відповідача до суду не надходило.

Оскільки Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК Україниухвалив про заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення Позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 744 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації (статті 745 ЦК України).

08 квітня 2003 року між ОСОБА_1 (Відчужувач) та ОСОБА_2 (Набувач) було укладено Договір довічного утримання (надалі також «Договір») (а.с. 4), відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а Набувач ОСОБА_2 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 . В обмін на отримане житло Набувач зобов`язувалася надавати Відчужувачу довічне утримання (пункт 1 Договору).

Згідно з статтею 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Якщо частина майна відчужувача перейшла до його спадкоємців, витрати на його поховання мають бути справедливо розподілені між ними та набувачем.

Пунктом 4 Договору визначено обов`язки Набувача за договором довічного утримання (догляду).

Так, набувач зобов`язується забезпечити належні умови зберігання відчужуваного майна і нести відповідальність за його зберігання. Набувач зобов`язується надати Відчужувачу право довічного проживання в відчужуваній квартирі.

Обов`язки Набувача по наданню довічного утримання становлять:

- оплата комунальних послуг та інших платежів за квартиру;

- забезпечення щоденним 3-разовим харчуванням;

- забезпечення лікарськими засобами та медичною допомогою;

- забезпечення придатним для носіння одягом та взуття.

Згідно пункту 5 Договору вартість матеріального забезпечення визначено сторонами в розмірі 50 гривень на місяць.

Відповідно до пункту 6 Договору обов`язок довічного утримання закінчується зі смертю Відчужувача.

Підстави та порядок припинення договору довічного утримання (догляду) визначено статтею 755 ЦК України.

Так, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини;

2) на вимогу набувача.

Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що чинне законодавство України підставою припинення договору довічного утримання (догляду) передбачає, зокрема, задоволення вимоги відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

У зв`язку з неналежним, як зазначає Позивач, виконанням ОСОБА_2 обов`язків набувача за Договором, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним цивільним позовом про розірвання Договору довічного утримання від 08 квітня 2003 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Суд звертає увагу на наступне.

Підставою заявлених позовних вимог Позивач в судовому засіданні зазначила факт невиконання Відповідачем обов`язків набувача за договором довічного утримання, оскільки вже протягом тривалого періоду часу Відповідач проживає за кордоном.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , яка є сусідкою Позивача ОСОБА_1 , а раніше працювала листоношею за адресою проживання ОСОБА_1 , повідомила суду, що протягом останніх 4-х років Відповідач ОСОБА_2 не здійсню утримання та догляд за Позивачем ОСОБА_1 , оскільки вона проживає за кордоном.

Отже, як вбачається із змісту позовної заяви, Відповідач не виконує обов`язки покладені на неї відповідно до Договору довічного утримання, укладеного 08 квітня 2003 року, у зв`язку з чим Позивач бажає розірвати вказаний договір довічного утримання, оскільки Відповідач не провідує її за місцем проживання, не забезпечує матеріально, як передбачено договором, не забезпечує продуктами харчування, лікарськими засобами, не оплачує комунальні послуги за квартиру, та не виконує ряд інших обов`язків вказаних в Договорі.

Доказів, які б спростовували наведені Позивачем обставини невиконання Договору довічного утримання від 08 квітня 2003 року Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання обов`язків за вказаним договором належним чином та у встановлені строки.

При цьому, Суд звертає увагу на те, що норма статті 755 ЦК України не пов`язує можливість припинення договору довічного утримання (догляду) на вимогу відчужувача наявністю вини набувача у невиконанні обов`язків за даним договором.

Іншими словами, вина набувача у невиконанні обов`язків за договором довічного утримання (догляду) не є умовою припинення договору довічного утримання (догляду) на вимогу відчужувача.

Крім того, чинним цивільним законодавством не передбачено конкретного періоду часу, невиконання протягом якого набувачем обов`язків за договором довічного утримання (догляду) є підставою для розірвання цього договору на вимогу відчужувача.

Судом встановлено, що протягом останніх чотирьох років Відповідач ОСОБА_2 не виконує обов`язки за Договором довічного утримання, оскільки докази протилежного в матеріалах справи відсутні .

Цивільний кодекс України не містить легального визначення понять «утримання» та «догляд».

В той же час, за змістом положень Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» під утриманням можна розуміти повне забезпечення матеріальними та грошовими ресурсами особи для задоволення її життєво необхідних потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності. Головною ознакою утримання є забезпечення утриманця (відчужувача) грошовими коштами та (або) іншими матеріальними цінностями.

Поняття «догляд» національним законодавством не визначено і означає, в широкому розумінні, нагляд за відчужувачем, станом його здоров`я, умовами побуту тощо. Догляд не обов`язково пов`язаний з наданням матеріальної допомоги і опосередковується своєрідною трудовою участю набувача в житті відчужувача, наданням відчужувачу послуг, обсяг яких передбачається договором.

При цьому, межі поняття «догляд» охоплюють також морально-емоційні відносини між набувачем та відчужувачем.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи, в тому числі, з вимог принципів справедливості, добросовісності та розумності, як загальних засад цивільного законодавства, Суд приходить до висновку про те, що вимога ОСОБА_1 про ОСОБА_2 , підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 756 ЦК України уразі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту прав Позивача у спірних правовідносинах буде застосування наслідків розірвання договору довічного утримання шляхом повернення ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на вказану квартиру, а також скасування обтяження (заборону відчуження) на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , накладене за договором довічного утримання, укладеним 08 квітня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федина А.М.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судові витрати слід розподілити відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 744-756 ЦК України керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 280-282, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, - задовольнити.

Розірвати Договір довічного утримання, укладений 08 квітня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федина А.М.

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на вказану квартиру.

Скасувати обтяження (заборону відчуження) на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , накладене за договором довічного утримання, укладеним 08 квітня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федина А.М.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 6001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача: (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 02891693) судовий збір в розмірі 768 (сімсот чотири) гривні 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.07.2019 року.

Суддя Домбровська Г.В.