Єдиний унікальний номер 243/8040/17
Номер провадження 22-ц/804/537/19
У Х В А Л А

22 квітня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.,

розглянувши заяву судді Донецького апеляційного суду Канурної О.Д. про самовідвід у цивільній справі № 243/8040/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до Слов'янської міської ради, Відділу Держгеокадастру у м. Слов'янську Донецької області, ОСОБА_3 про визнання недійним державного акту про право власності на землю, припинення права власності на земельну ділянку, (суддя першої інстанції Мірошниченко Любов Євгенівна),

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Слов'янської міської ради, Відділу Держгеокадастру у м. Слов'янську Донецької області, ОСОБА_3 про визнання недійним державного акту про право власності на землю, припинення права власності на земельну ділянку задоволені.

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Слов'янської міської ради від 22.12.2004 року № 773/4, зареєстрований 12.01.2005 року Слов'янським міським відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 5.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0816 га: дата державної реєстрації земельної ділянки: 12.01.2005; орган, що здійснював державну реєстрацію земельної ділянки: Слов'янський міський відділ земельних ресурсів; номер запису про право власності: 23042059; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 141.

Із вказаним рішенням суду не погодилася відповідач - ОСОБА_3 та подала апеляційну скаргу, яка надійшла до Донецького апеляційного суду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2018 року було залишено без руху у зв'язку з неповною сплатою судового збору.

Суддя Донецького апеляційного суду Канурна О.Д. 19 квітня 2019 року надала заяву про самовідвід, оскільки вона 20 червня 2017 року брала участь в перегляді рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2017 року за позовною заявою ОСОБА_2 до Слов'янської міської ради, відділу Держгеокадастру у м. Слов'янську Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту про право власності на землю.

Постановою Верховного Суду від 18.04.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду від 04 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 20 червня 2017 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 18.04.2018 року по справі № 243/3761/16-ц, провадження № 61-12128св18 встановлено, що Апеляційний суд Донецької області у складі суддів: Космачевської Т.В., Жданової В.С., Канурної О.Д. при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Слов'янського міськрайонного суду від 04 травня 2017 року, яким були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку, не перевірили та не встановили, чи були порушені права і інтереси ОСОБА_2, не перевірили правильність застосування до спірних правовідносин судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неповного та неналежного з'ясування обставин справи, фактично позбавили ОСОБА_2 права на судовий розгляд.

Колегія суддів Донецького апеляційного суду вважає, що заява про самовідвід судді Канурної О.Д. підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 статті 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 3 травня 2007 року, безсторонність в сенсі п. 1 статті 6 має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію, тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам в процесі.

Згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики та Коментаря до Кодексу суддівської етики, затвердженого Радою суддів України від 04 лютого 2016 року № 1 «Про затвердження Коментаря до Кодексу суддівської етики», неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді. Суддя має право заявити про самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Положення зазначеної коментованої статті випливають з принципу об'єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Апеляційний суд вважає за доцільне задовольнити заяву судді Канурної О.Д. про самовідвід, справу передати до канцелярії суду для виконання вимог, передбачених ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 37, 40 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву судді Донецького апеляційного суду Канурної О.Д. про самовідвід задовольнити.

Передати справу в канцелярію суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу справи з метою заміни судді Канурної О.Д.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: