П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року місто Київ

справа № 361/476/17

апеляційне провадження № 22-ц/824/885/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у складі судді Сердинського В.С. від 23 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Зазим`я Енерго-Сервіс", садівницького товариства "Хвиля" про визнання дій неправомірними, стягнення матеріальних витрат та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником будинку № 113 по вулиці Богдана Хмельницького, садівницьке товариство "Хвиля" (далі - СТ "Хвиля") в селі Пухівка, Броварського району Київської області. Його будинок було електрифіковано та встановлено відповідний двозонний електролічильник. Тривалий час сторони не могли дійти згоди щодо укладення договору про користування електроенергією в садовому товаристві, для укладення вказаного договору відповідач вимагав додаткові документи, які стосувались іншої юридичної особи.

8 листопада 2016 року позивач отримав лист з пропозицією укласти договір щодо електрозабезпечення належних йому електроустановок та сплатити заборгованість за надану електроенергію, а вже 11 листопада 2016 року будинок позивача було відключено від електропостачання працівниками товариства з обмеженою відповідальністю "Зазим`я Енерго-Сервіс" (ТОВ - "Зазим`я Енерго-Сервіс"). У зв'язку з цим позивач був змушений підключитись до електромереж обслуговуючого кооперативу садівницьке товариство "Лайт Хвиля" (ОК СТ "Лайт Хвиля").

Вважав, що відповідачі протиправно здійснили відключення від електромережі та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив визнати неправомірними дії СТ "Хвиля" та ТОВ "Зазим`я Енерго-Сервіс" по відключенню енергопостачання від його житлового будинку; стягнути з СТ "Хвиля" та ТОВ "Зазим`я Енерго-Сервіс" на користь позивача майнову шкоду в сумі 77 163 грн. 27 коп., 3 % річних в розмірі 2 292 грн. 49 коп.,

інфляційні втрати в розмірі 9 773 грн. 98 коп. та моральну шкоду в розмірі 77 163 грн. 27 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ "Зазим`я Енерго-Сервіс", СТ "Хвиля" про визнання дій неправомірними, стягнення матеріальних витрат та відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку щодо добровільного відключення будинку позивача від електромережі СТ "Хвиля" у 2012 році та приєднання до трансформаторної підстанції СТ "Лайт Хвиля", зокрема, матеріали справи не містять таких доказів; поза увагою суду залишились покази електролічильника, які підтверджують споживання позивачем електричної енергії від СТ "Хвиля" у період з 13 червня 2013 року по 16 січня 2016 року, також позивачем сплачувалися кошти за електроенергію, які садівницьке товариство приймало; рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2016 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 з 2013 року приєднаний до приватної електропідстанції і електроенергією СТ "Хвиля" не користується, не має приюдиційного значення, оскільки в даній цивільній справі відмінний склад учасників, а саме: вимог пред'явлені до співвідповідача ТОВ "Зазим`я Енерго-Сервіс"; суд помилково встановив наявність договору про користування електроенергії між ПАТ "АЕС "Київобленерго" та позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу СТ "Хвиля" зазначає, що у квітні 2013 року ОСОБА_1 добровільно змінив схему електропостачання свого будинку і встановив прямі договірні відносини з ПАТ "АЕС "Київобленерго", тобто електроенергію отримував безпосередньо від постачальника, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Зазим`я Енерго-Сервіс" також заперечує проти її задоволення та вказує, що відключаючи позивача від електромережі СТ "Хвиля", товариство діяло виключно в межах та на підставі договору на оперативно-технічне обслуговування та виконувало заявку замовника, що виключає можливість протиправних дій з його боку.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник СТ "Хвиля" - Попович О.І. та представник ТОВ "Зазим`я Енерго-Сервіс" - Андросович Г.С. в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, які розташовані по АДРЕСА_1. На земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 розташований житловий будинок позивача.

Починаючи з 10 серпня 2000 року ОСОБА_1 став членом СТ "Хвиля". Згідно документів бухгалтерського обліку ним було сплачено цільові внески на електрифікацію в розмірі 800 грн. та газифікацію в розмірі 5000 грн.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 9 жовтня 2012 року та листа-згоди від 14 жовтня 2012 року, якість електрозабезпечення садового будинку від електромереж СТ "Хвиля" позивача

не влаштовувала тому, що трансформаторна підстанція садівницького товариства знаходиться від нього дуже далеко і напруга в його садовому будинку періодично була нижче встановленого мінімуму і в нього горіли побутові електроприлади, а зимою не працювало опалення, тому позивач добровільно обрав інший варіант реалізації свого права електрозабезпечення власного садового будинку, прийняв рішення відключитись від електромереж СТ "Хвиля" та підключитись до електромереж ПАТ "АЕС "Київобленерго".

У 2012 році ОСОБА_1 звернувся до органів управління СТ "Хвиля" із заявою про надання дозволу на встановлення власної трансформаторної підстанції та приєднання до ЛЕП 10 кВ для забезпечення електроенергією власного садового будинку.

14 жовтня 2012 року на засіданні правління СТ "Хвиля" були розглянуті заяви позивача й прийнято рішення дозволити йому встановити на його садовій ділянці індивідуальну трансформаторну підстанцію та підключити її до ЛЕП 10 кВ за умови виділення для потреб СТ "Хвиля" потужності 40 кВт (сорок) з обов'язковим укладанням двостороннього договору між ОСОБА_1 та СТ "Хвиля"; дозволено в.о. голови правління ОСОБА_4 погодити проект встановлення індивідуальної трансформаторної підстанції потужністю 140 кВт ОСОБА_1

ОСОБА_1 була встановлена трансформаторна підстанція (на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2)та приєднана до електромереж ПАТ "АЕС "Київобленерго", які проходять по території СТ "Хвиля", що підтверджується договорами від 17 вересня 2012 року та 1 квітня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ "АЕС "Київобленерго".

Відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 1940/20.2/7-18 від 26 лютого 2018 року, згідно з інформацією, наданою ПрАТ "Київобленерго", 12 вересня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до енергопостачальника із заявою щодо приєднання електроустановок садового будинку, розташованого на території СТ "Хвиля", село Пухівка, Київська область. Відповідно до наданих енергопостачальником технічних умов на приєднання електроустановок від 17 вересня 2012 року, який є додатком до договору про надання послуг з приєднання до електричних мереж від 17 вересня 2012 року, на земельній ділянці ОСОБА_1 ним було встановлено трансформаторну підстанцію - 10/0,4 кВ № 1511 та 1 квітня 2013 року укладено договір про користування електричною енергією НОМЕР_3 з ПАТ "АЕС "Київобленерго". 29 травня 2013 року ОСОБА_1 подано заяви про розірвання договору про користування електричною енергією НОМЕР_3, у зв'язку з передачею трансформаторної підстанції - 10/0,4 кВ № 1511 на зберігання з правом користування ОК СТ "Лайт Хвиля", та про укладення з 1 червня 2013 року з ОК СТ "Лайт Хвиля" договору про постачання електричної енергії та договору про користування електричною енергією на території населеного пункту.

Згідно зазначеного договору ОСОБА_1 було встановлено новий засіб обліку електричної енергії N P06TD № 10499994, який було опломбовано енергопостачальником ПАТ "АЕС "Київобленерго" та відповідно відкрито особовий рахунок НОМЕР_3, а старий засіб обліку (НІК 2303 АП 2Е №0093205) було відключено у відповідності до пункту 9 "Правил користування електричною енергією для населення", що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, згідно якого у об'єктах побутового споживача, розташованих за однією адресою, встановлюється лише один засіб обліку незалежно від кількості господарських будівель.

Відповідно до довідки СТ "Хвиля" № 2 від 2 лютого 2016 року, СТ "Хвиля" за період з червня 2013 року по 1 лютого 2016 року не закуповувало електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок ОСОБА_1, розміщених за адресою: АДРЕСА_1, про що

свідчать результати білінгу та покази лічильника електричної енергії встановленого на межі між належними ОСОБА_1 будівлями і спорудами та технологічними електричними мережами 0,4 кВ СТ "Хвиля".

Згідно довідки СТ "Хвиля" № 3 від 2 лютого 2016 року, остання оплата членського внеску позивачем була проведена 20 січня 2012 року в розмірі 208 грн. 77 коп. за перший квартал 2012 року, з 20 січня 2012 року по 14 грудня 2015 року сплата членських внесків ОСОБА_1 не здійснювалася. Остання оплата послуг за користування електричною мережею СТ "Хвиля" відбулась 13 червня 2013 року в розмірі 292 грн. 24 коп. (фіксований показник лічильника за даними споживача 37550 кВт). З 13 червня 2013 року по серпень 2015 року ОСОБА_1 послугами електричної мережі СТ "Хвиля" не користувався. Заборгованість за користування електричною мережею СТ "Хвиля" була сплачена 1 вересня 2015 року у розмірі 103 грн. 02 коп. і 66 грн. 21 коп. - 16 січня 2016 року. Фіксовані показники лічильника контролю за споживанням електричної енергії ОСОБА_1 станом на 16 січня 2016 року становили 37773 кВт.

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до СТ "Хвиля" з пропозицією укласти договір про користування електричною енергією.

У відповіді на вказану заяву голова правління СТ "Хвиля" Попович О.І. зазначив, що відповідно до технічних умов № К-00-12-1306 від 17 вересня 2012 року, наданих ПАТ "АЕС "Київобленерго", договору про надання послуг з приєднання до електричних мереж від 17 вересня 2012 року № К-00-12-1306, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "АЕС "Київобленерго", а також робочого проекту "Зовнішнє електропостачання будівель та споруд для ведення садівництва ОСОБА_1.", на його садовій ділянці побудована трансформаторна підстанція ТП 10/0,4 кВ і здійснено окреме приєднання до електричних мереж електроустановок житлового будинку з метою ведення індивідуального садівництва.

Під час розгляду питання щодо можливості укладення договору між ОСОБА_1 та СТ "Хвиля", голова правління садівницького товариства просив надати ряд документів, а саме: однолінійну схему електропостачання належних позивачу будівель та споруд для ведення садівництва з вказаними межами балансової належності та експлуатаційної відповідальності; схему розрахункового обліку електричної енергії; інформацію про те, що позивач на дату подання заяви не є споживачем на території населеного пункту - ОК СТ "Лайт Хвиля", який фактично знаходиться за адресою, яка співпадає з адресою житлового будинку позивача.

Не погоджуючись з вимогою про надання вказаних документів для укладення договору про користування електричною енергією, ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до СТ "Хвиля" про зобов'язання укласти договір на користування електричною енергією, проте рішенням суду у задоволенні цього позову відмовлено.

1 листопада 2016 року між СТ "Хвиля" (замовник) та ТОВ "Зазим`я Енерго-Сервіс" (виконавець) укладено договір на оперативно-технічне обслуговування № 30, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується проводити оперативне і технічне обслуговування електроустановок (трансформаторна підстанція № 946), що перебуває на балансі або власності замовника та знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Пухівка, вулиця Богдана Хмельницького, 128, у терміни, встановлені "Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів", затверджені Міністерством палива та енергетики України від 25 липня 2006 року.

Так, за заявкою замовника від 4 листопада 2016 року № 1 виконавцю було доручено, зокрема, провести демонтаж ділянки ПВ-04 кВ лінії № 2 по вул. Богдана Хмельницького, 120-122, що є власністю замовника.

11 листопада 2016 року виконавець виконав таке замовлення та провів відповідний демонтаж ділянки.

Установивши, що будинок ОСОБА_1 не був підключений до електромережі СТ "Хвиля", а тому факт відключення будинку позивача від електропостачання і як наслідок порушення його прав відсутній, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів судом може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналізуючи зміст наведеної норми можна зробити висновок, що зобов'язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов'язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків.

Для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: порушення зобов'язання; збитки; причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; вина.

У частині 1 ст. 1166 ЦК міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов'язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність).

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами статтею 12, 13, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Разом із тим, частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007 року № 8 передбачено, що за змістом ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним

законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до п. п. 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Оскільки рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 8 вересня 2016 року, встановлено що ОСОБА_1 з квітня 2013 року відключився від електромережі СТ "Хвиля" й припинив сплачувати кошти за електроенергію, а його садовий будинок приєднаний до приватної підстанції, розташованої на його земельній ділянці, то у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для повторного встановлення зазначених обставин, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги з урахуванням встановлених обставин справи підлягають відхиленню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова