ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2453/18 Номер провадження 22-ц/814/1655/19Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л.І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Бутенко С.Б.

суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 квітня 2019 року у складі головуючого судді Тищенко Л.І., присяжних Завори Н.В., Огризько Л.М.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольська С.М., Гадяцький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, про оголошення особи померлою,

в с т а н о в и в:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч, Полтавської області.

Заяву обґрунтовано тим, що в липні 2004 року її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхав до Російської Федерації на заробітки і з того часу, більше 14 років відсутні відомості про його місцезнаходження. Всі ці роки вона власними силами намагалась встановити місце знаходження сина, але пошуки виявилися безрезультатними. Також з даного приводу вона зверталась до Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області, проте розшукати сина не вдалось.

Зазначала, що оголошення ОСОБА_2 померлим необхідно для вирішення питання щодо спадкування майна після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 квітня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про оголошення померлим ОСОБА_2 .

Рішення суду мотивовано тим, що сама по собі фактична відсутність фізичної особи за місцем проживання та втрата зв`язку з родичами не є підставою для оголошення такої особи померлою, що є крайньою мірою і може застосовуватися лише у виняткових випадках, встановлених законом. Заявником не було надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту того, що її син ОСОБА_2 помер, протягом 2004 - 2018 років заходи щодо розшуку сина нею не вживалися.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву в повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги вказує, що суд безпідставно дійшов висновку про відсутність підстав для визнання особи померлою, оскільки з 2004 року відсутні будь-які відомості щодо її сина, якій виїхав до Російської Федерації на заробітки і з того часу зв`язок з ним перервався. Вважає, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання фізичної особи померлою.

Відзив на апеляційну скаргу від заінтересованих осіб до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та її представника, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та не заперечується особами, які беруть участь у справі, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 лютого 2004 року, виданого згідно з розпорядженням Відділу приватизації житла виконкому Гадяцької міської ради Полтавської області від 10.02.2004 р. № 1293, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності - по 1/3 частці у кожного належала квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина на усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Заявник ОСОБА_1 відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після померлого чоловіка ОСОБА_3 .

До числа спадкоємців за законом належить і син померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Гадяч Полтавської області.

Згідно довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради № 6348 від 30.11.2018 року заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою зареєстрований також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03.12.2018 року вказано, що заявник ОСОБА_1 проживає одна, її син ОСОБА_2 з 2004 року не проживає за даною адресою, місце його знаходження невідоме, його особистих речей не виявлено.

Зі змісту листа Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області від 09.10.2018 № Г-13/115/119/01-2018 вбачається, що Гадяцьким ВП ГУНП в Полтавській області з червня 2018 року проводяться заходи щодо розшуку безвісно зниклого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , який влітку 2004 року поїхав з м. Гадяч в м. Любарці Московської області РФ та до теперішнього часу не повернувся, місце його знаходження не відоме. По даному факту заведено ОРС «Розшук» № 04/18 від 22.06.2018 та внесено відомості до ЄРДР № 0000482 від 15.06.2018 за ч. 1 ст. 115 КК України. Вжитими оперативно-розшуковими заходами встановити місцезнаходження безвісно зниклого ОСОБА_2 не виявилось можливим.

У відповідності до листа Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області від 11.03.2019 № 1858115/119/01-19 станом на 11 березня 2019 року місцезнаходження безвісно зниклого ОСОБА_2 не встановлено.

Частиною першою статті 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» дано роз`яснення, згідно якого оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням вірогідного припущення про смерть даної особи, коли немає доказів про факт його смерті, але існує високий ступінь ймовірності смерті. У цих справах суд визнає днем смерті особи, оголошеної померлою, день її гаданої смерті, якщо фізична особа пропала без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішенням суду про оголошення фізичної особи померлою.

За правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи (частина перша статті 47 ЦК України).

Обставини, за яких суд може констатувати вірогідність смерті фізичної особи, встановлюються на підставі доказів, які суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, як в цілому так і кожного доказу окремо. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (статті 76-80, 89 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 зазначала, що з липня 2004 року їй невідоме місцезнаходження сина ОСОБА_2 та встановити де він перебуває не є можливим.

Проте переконливих доказів про наявність обставин, що загрожували смертю, або дають суду підстави припускати смерть ОСОБА_2 , по справі надано не було і суду таких обставин не доведено.

Сам факт відсутності у родини відомостей про місце перебування ОСОБА_2 , втрата з ним будь-якого зв`язку, навіть протягом тривалого часу, не є достатньою підставою для застосування положень частини першої статті 46 ЦК України та оголошення його померлим.

Враховуючи обставини справи щодо відсутності інформації лише про місце перебування ОСОБА_2 , які не вказують безпосередньо на наявність підстав вважати його померлим або припускати його загибель від певного нещасного випадку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про оголошення фізичної особи померлою.

Крім того, оголошення ОСОБА_2 померлим з мотивів, зазначених у заяві, не має правового значення, оскільки не впливає на можливість здійснення заявником ОСОБА_1 права на спадкування після померлого чоловіка ОСОБА_3 в порядку, встановленому законом.

Виходячи з наведеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для оголошення ОСОБА_2 померлим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ґрунтуються на незгоді заявника з оцінкою судом доказів по справі, при цьому факту порушення судом норм процесуального права при дослідженні доказів не доводять.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а відтак апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 3765, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 квітня 2009 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна