Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 522/22817/14-ц

провадження № 61-40349св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2017 року у складі судді Ільченко Н. А. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2018 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 18 червня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 305 000,00 дол. США на строк до 18 червня 2028 року, зі сплатою 12,50 % річних, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, у розмірі та на умовах, що встановлені цим договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 18 червня 2028 року.

На забезпечення виконання зазначеного кредитного зобов`язання 18 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

13 березня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_5 укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якої сторони домовились, що для ідентифікації цього кредитного договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0 від 18 червня 2007 року, так і реєстраційний номер цього договору в системі обліку банку, а саме № 1; сторони також дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту; про збільшення кінцевого терміну повернення кредиту за договором до 18 червня 2032 року; про зміну графіка погашення кредиту за договором шляхом його викладення у новій редакції.

У зв`язку з тим, що 13 березня 2009 року між банком і позичальником було укладено вищевказану додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту, 13 березня 2009 року між банком та поручителем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки, відповідно до умов якої поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов`язання, що забезпечується договором.

Банк зазначав, що у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору станом на 17 листопада 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 296 792,58 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 265 889,53 дол. США, що є еквівалентом 4 077 579,20 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 30 903,05 дол. США, що є еквівалентом 473 917,25 грн; та пеня за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитом - 41 939,23 грн.

Ураховуючи викладене, ПАТ «УкрСиббанк»просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 296 792,58 дол. США, що є еквівалентом 4 551 496,44 грн, та 41 939,23 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року відкрито провадження за вказарим позовом банку до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

На запит суду у порядку частини третьої статті 122 ЦПК України 2004 року з`ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач ОСОБА_5 померла.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2015 року залучено до участі у справі спадкоємців ОСОБА_5 : ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2015 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором до вирішення цивільної справи № 522/12749/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, служба по справами дітей Одеської міської ради, про усунення від опіки над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення його постійного місця проживання та цивільної справи № 522/13021/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і встановлення його місця проживання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2016 року відновлено провадження у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2017 року залучено ОСОБА_3 у якості законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до участі у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив із того, що поручитель ОСОБА_3 не надавала згоди відповідати за нових боржників, а укладений між нею і банком договір поруки не містить згоду поручителя відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за основним зобов`язанням. При цьому позивач пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою статті 1281 ЦК України позбавляє його права вимоги до спадкоємців.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районного суду, зазначивши, що 21 серпня 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» отримано заяву ОСОБА_1 про те, що позичальник ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте ПАТ «УкрСиббанк» лише 24 березня 2015 року пред`явило вимогу про погашення кредитної заборгованості до спадкоємців померлої, тобто з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2018 року ПАТ «УкрСиббанк»подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі і витребувано цивільну справу № 522/22817/14-ц з Приморського районного суду м. Одеси.

У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2018 року справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року зупинено касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 185/998/16-ц, провадження № 61-33766св18.

Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2019 року поновлено касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 у липні 2014 року і під час розгляду справи стало відомо, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому банком належним чином реалізовано своє право шляхом пред`явлення вимог до позичальника за його життя.

При цьому спадкоємці залучені до участі у справі після відкриття провадження у справі, тобто, встановивши коло спадкоємців, суд залучив їх до участі у справі за вже пред`явленою вимогою.

Таким чином, наявність порушеного судового провадження, за яким обов`язок відповідати за позовом переходить до спадкоємців, виключає формування висновку про пропуск строку на пред`явлення вимог, оскільки такі вимоги вже є пред`явленими.

При цьому, з моменту смерті позичальника такі вимоги по суті є пред`явленими до спадкоємців і такі особи підлягають залученню до участі у справі.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2018 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали належну правову оцінку доказам, наданим сторонами. Зазначив, що позивач звернувся з позовом до суду 27 листопада 2014 року, тобто після смерті позичальника, а не до її смерті, як зазначено у касаційній скарзі.

У листопаді 2018 року від ОСОБА_3 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , надійшли заперечення на заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в яких вони зазначили, що у суду були відсутні правові підстави для поновлення позивачу строку на касаційне оскарження судових рішень, оскільки заявником не було наведено обставин і фактів, які б свідчили про поважність причин пропуску такого строку.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 305 000,00 дол. США на строк до 18 червня 2028 року, зі сплатою 12,50 % річних, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, у розмірі та на умовах, що встановлені цим договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 18 червня 2028 року.

На забезпечення виконання зазначеного кредитного зобов`язання 18 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

13 березня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_5 укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якої сторони домовились, що для ідентифікації цього кредитного договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0 від 18 червня 2007 року, так і реєстраційний номер цього договору в системі обліку банку, а саме № 1; сторони також дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту; про збільшення кінцевого терміну повернення кредиту за договором до 18 червня 2032 року; про зміну графіка погашення кредиту за договором шляхом його викладення у новій редакції.

У зв`язку з тим, що 13 березня 2009 року між банком і позичальником було укладено вищевказану додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту, 13 березня 2009 року між банком та поручителем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки, відповідно до умов якої поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов`язання, що забезпечується договором.

Внаслідок невиконанням позичальником умов кредитного договору станом на 17 листопада 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 296 792,58 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 265 889,53 дол. США, що є еквівалентом 4 077 579,20 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 30 903,05 дол. США, що є еквівалентом 473 917,25 грн; та пеня за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитом - 41 939,23 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач ОСОБА_5 померла (а.с. 72, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року, чинного на час пред`явлення позову та розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна норма права міститься й у пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, чинного на час розгляду справи Верховним Судом.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року).

Аналогічна норма міститься у пункті 7 частини першої статті 255 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

З аналізу пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року (пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України) вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

При цьому норма статті 205 ЦПК України 2004 року (статті 255 чинного ЦПК України) є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України (пунктами 1-7 статті 205 ЦПК України 2004 року), незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц, провадження № 61-33766сво18.

Вказаний висновок також узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Таким чином, у порушення статей 212-214 ЦПК України 2004 року, статей 89, 263-264, 382 ЦПК України суди на зазначені вище положення закону уваги не звернули.

Судом установлено, що після пред`явлення позову до померлої особи, хоча районний суд і залучив до участі у справі правонаступників ОСОБА_5 , позивач, ПАТ «УкрСиббанк», позовних вимог до спадкоємців із застосуванням норм спадкового права не заявляв.

Більше того, представник ПАТ «УкрСиббанк» у заяві від 20 червня 2017 року, вже знаючи про смерть позичальника ОСОБА_5 , просив розглянути раніше поданий позов (без його зміни) за відсутності позивача (а.с. 71, т. 2).

У зв`язку з викладеним судові рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_5 , правонаступниками якої залучено: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якості законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити заяву без розгляду у відповідній частині.

Відповідно до змісту частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Щодо позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до поручителя ОСОБА_3 ,то колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій у цій частині.

За положеннями статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення такого зобов`язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Згідно з частиною третьою статті 559 ЦК України порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При цьому на поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням. Проте таку згоду поручитель ОСОБА_3 не надавала.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 07 листопада 2012 оку у справі № 6-129 цс 12.

Відповідно до статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За таких обставин суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з дотриманням вимог статей 212-214 ЦПК України 2004 року, статей 89, 263-264, 382 ЦПК України дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до поручителя ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому до неї вимог як до спадкоємці заяалено не було.

Висновки судів у цій частині відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Згідно з статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 414, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2018 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_5 , скасувати.

Провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_5 , закрити.

У решті (щодо вимог до поручителя) рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 17 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк