Ухвала

Іменем України

25 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 591/695/19

провадження № 61-7903ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 лютого 2019 року, постановлену у складі судді Шелєхова Г. В. та постанову Сумського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Кононенко О. Ю., Криворотенко В. І., у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Якубовського Ростислава Георгійовича про скасування рішення щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»), державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Якубовського Р. Г. про скасування рішення щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки та зобов'язання вчинити дії.

Просила суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44300057 від 28 листопада 2018 року, ухвалене державним реєстратором КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Якубовським Р. Г., про реєстрацію за ПАТ «ПУМБ» права власності на квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 та зобов'язати державного реєстратора поновити в Державному реєстрі запис про право власності на вказану квартиру за ОСОБА_4

З метою забезпечення позову просила накласти арешт на спірну квартиру.

Свої вимоги мотивує, тим що підставами пред'явлення позову є порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що призвело до незаконної державної реєстрації прав власності на спірну квартиру за ПАТ «ПУМБ». Зазначає, що 29 січня 2019 року представник банку та інші особи з колекторської фірми намагалися потрапити до приміщення спірної квартири з метою здійснення фотографування та подальшого її продажу. Крім того, надходили листи від банку з вимогами про звільнення квартири.

Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення її порушених чи оспорюваних інтересів, за захистом яких вона звернулася до суду, просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 39,1 кв.м, житловою площею 19,00 кв.м, номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 3133377, яка належить ПАТ «ПУМБ».

Короткий зміст судових рішень попередніх інстанцій

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 лютого 2019 року заяву

ОСОБА_4 задоволено частково.

Заборонено ПАТ «ПУМБ» вчиняти дії по відчуженню квартири за адресою:

АДРЕСА_2, загальною площею 39,1 кв.м, житловою площею 19,00 кв.м, номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 3133377, яка належить ПАТ «ПУМБ», до вирішення спору по суті.

Задовольняючи частково заяву суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майна на користь третіх осіб, що в свою чергу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Постановою Сумського апеляційного суду від 18 березня 2019 року апеляційну скаргу АТ «ПУМБ» залишено без задоволення. Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 лютого 2019 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, виходив із того, що з фактичних обставин справи убачається намір банку відчужити спірну квартиру на користь третіх осіб, що свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позову, обраний захід забезпечення позову співмірний з позовними вимогами, а тому районний суд дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження спірної квартири.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «ПУМБ», в якій заявник просив скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від

05 лютого 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не надала доказів, які б свідчили про наявність ризику відчуження відповідачем спірного майна. Судами попередніх інстанцій не додержано балансу інтересів сторін у справі, чим порушено права ПАТ «ПУМБ», як власника спірної квартири. Задовольняючи частково заяву про застосування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просила накласти арешт на спірну квартиру, а не заборонити відповідачу вчиняти дії щодо її відчуження. Судами проігноровано, що застосовані заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими вимогами. Крім того, у порушення пункту 6 частини першої статті 151 ЦПК України заявником не було надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

На підставі вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, в тому числі, і по відчуженню майна, можливо за сукупністю таких умов: існування між сторонами у справі реального спору та загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; співмірність заходу забезпечення позову з заявленими позивачем вимогами; належність майна відповідачу на праві власності.

Підставою звернення до суду із заявою про забезпечення позову є наявність спору між сторонами щодо правомірності набуття ПАТ «ПУМБ» права власності на спірну квартиру на підставі іпотечного застереження у порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням заявлених заявником позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з наявності підстав для забезпечення позову, оскільки між сторонами існує спір щодо законності набуття права власності на квартиру та існує обгрунтоване припущення, що її реалізація призведе до утруднення чи невиконання можливого рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 159 ЦПК України заявник має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживались.

Доводи касаційної скарги не містять обгрунтованих посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а зводяться до незгоди заявника із застосованими судом заходами забезпечення позову та власного тлумачення норм цивільно-процесуального законодавства.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, ухвала Зарічного районного суду м. Суми від 05 лютого 2019 року та постанова Сумського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм матеріального і процесуального права судами попередніх інстанцій не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 лютого 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 18 березня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Якубовського Ростислава Георгійовича про скасування рішення щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки та зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В.О. Кузнєцов

А.С. Олійник