ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 644/7992/17

Провадження № 22-ц/818/1557/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.,

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.,

при секретарі - Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивачі:

Харківська місцева прокуратура № 4

Харківська міська рада

відповідачі:

ОСОБА_1

ОСОБА_2

треті особи:

приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4

приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу №644/7992/17 за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання правочинів недійсними, про визнання спадщини відумерлою та передачу спадкового майна у власність територіальної громади, за апеляційною скаргою прокуратури Харківської області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року, ухвалене суддею Бабенко Ю.П., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Керівник Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання правочинів недійсними, визнання спадщини відумерлою та передачу спадкового майна у власність територіальної громади.

В обгрунтування позову зазначає, що місцевою прокуратурою під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000070 за фактом шахрайського заволодіння квартирою АДРЕСА_1 встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Харківської міської ради. Вказана квартира на праві власності належала ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_6 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_13 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області було видано актовий запис №7476 про смерть вказаної особи. При цьому під час внесення відомостей до актового запису було неправильно зазначено прізвище померлої особи, а саме ОСОБА_6 замість ОСОБА_6, оскільки аналогічна помилка була допущена слідчим під час оформлення постанови про призначення судово-медичної експертизи трупа. Отже, прокурор просить суд встановити факт того, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є однією і тією ж особою.

21 квітня 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 було посвідчено договір купівлі- продажу спірної квартири, відповідно до якого ОСОБА_6 продав квартиру ОСОБА_2 У подальшому 24 червня 2016 року ОСОБА_2 продала квартиру ОСОБА_1, що було засвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4 За таких обставин прокурор вважає, що договори від 21 квітня 2016 року та від 24 червня 2016 року є нікчемними, зокрема у зв'язку з відсутністю реального волевиявлення продавця ОСОБА_6 у зв'язку з його смертю.

На день смерті ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав один у спірній квартирі. Отже, відкрилася спадщина за його останнім місцем проживання у вищевказаній квартирі. Згідно інформації Третьої Харківської державної нотаріальної контори відсутні заведені спадкові справи, видані свідоцтва про право на спадщину, заповіти, спадкові договори як щодо ОСОБА_6 так і щодо ОСОБА_6 Договори купівлі- продажу квартири є нікчемними, а державна реєстрація права власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 має бути скасованою; квартира, як спадкове майно, має перейти у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини у відповідності до ч.3 ст.1277 ЦК України.

Як на підставу для звернення з даним позовом у якості позивача прокурор посилається на те, що Харківською міською радою не виконується передбачений ст.1277 ЦК України обов'язок щодо подання до суду заяви про визнання спадщини відумерлою, а спірна квартира, всупереч інтересам держави, до цього часу не перейшла у власність територіальної громади, що свідчить про необхідність прокурорського втручання з метою захисту інтересів держави.

Просить суд встановити факт, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є однією і тією ж особою - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати недійсними договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 21 квітня 2016 року і від 24 червня 2016 року; визнати спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_12 після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та складається з вищевказаної квартири, відумерлою та передати вказане спадкове майно у власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради; вирішити питання про судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, за участю її представника ОСОБА_8

Представник відповідача ОСОБА_8 проти позову заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.

Треті особи приватні нотаріуси Харківського МНО ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися. Приватний нотаріус ОСОБА_4 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у вирішенні питання покладалась на розгляд суду; приватний нотаріуса ОСОБА_5 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що спірний договір посвідчений відповідно до вимог діючого законодавства.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено факт того, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є однією і тією ж особою - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки інші вимоги є похідними, тому вони також задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі прокуратура Харківської області просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_13 у листі КП «Жилкомсервіс зазначена помилково і є не датою смерті вказаної особи, а датою видачі актового запису про смерть №7476 від ІНФОРМАЦІЯ_13, за змістом якого такою датою є ІНФОРМАЦІЯ_12.

Разом зі ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 на день його смерті інших зареєстровано не було, тобто, особа на прізвище ОСОБА_6 у спірній квартирі зареєстрована не була.

Відповідачами не надано доказів, які б підтверджували фактичне існування особи з прізвищем ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (його паспортних даних, місця реєстрації, фактичного проживання на час смерті разом зі ОСОБА_6 у спірній квартирі тощо), анкетні дані про якого помилково зазначені в постанові слідчого про призначення експертизи та, відповідно, в актовому записі про смерть.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду -без змін.

Прокуророю Харківської місцевої прокуратури № 4 не доведено, що мало місце шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_1 та не доведено, що ОСОБА_6 станом на 21 квітня 2016 року був мертвий.

Актовий запис про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_13 № 7476 не містить інформації стосовно того, що саме ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_12.

Договір купівлі-продажу від 21 квітня 2016 року містить оригінальні підписи сторін та приватного нотаріуса. Доказів, що під час правочину діяла інша особа або за відсутності однієї із сторін позивачем не надано.

Технічний паспорт виготовлений у «Харківське МіськБТІ» саме ОСОБА_9 18 квітня 2016 року ОСОБА_6 надав згоду KП «Харківське МіськБТІ» на обробку його персональних даних, що підтверджує факт того, що станом на 19 квітня 2016 року ОСОБА_6 був живий.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 лютого 2012 року виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на підставі розпорядження від 21.02.2012 №375 квартира АДРЕСА_1, належала ОСОБА_6

Згідно актового запису про смерть №7476 від ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_12. Місцем проживання померлої особи зазначено - АДРЕСА_1. Документ, що підтверджує факт смерті є Лікарське свідоцтво про смерть №722-с/16 від 14 травня 2016 року, видане Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи відділення №2 відділу судово-медичної експертизи трупів, яке було надано працівником вказаного закладу ОСОБА_11

У розділі «Для відміток» зазначено, що паспорт померлого не здано, громадянство, місце народження та місце проживання не підтверджено.

З копії листа завідувача відділення №2 відділу судово-медичної експертизи трупів Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи №134 від 03 серпня 2017 року вбачається, що труп ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку у відділенні не значиться. 14.04.2016 року до відділення надходив труп ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Родичі померлого з метою поховання ОСОБА_6 не звертались. У звязку з чим звернення до відділу реєстрації актів цивільного стану, за результатами якого складено актовий запис про смерть №7476, здійснювалось виходячи з постанови старшого слідчого Орджонікідзевського ВП ГУ НП в Харківській області від ІНФОРМАЦІЯ_12 про призначення судово-медичної експертизи. Зазначено, що до відділення надійшов труп ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був доставлений з квартири АДРЕСА_1.

Постановою старшого слідчого СВ Орджонікідзевського відділу поліції (м.Харків) ГУНП в Харківській області від ІНФОРМАЦІЯ_12 по кримінальному провадженню №000 призначено експертизу. В описовій частині постанови зазначено, що 14.04.2016 року о 10.00 годині за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено труп ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Слідчий постановив призначити судово-медичну експертизу трупу для з'ясування причин смерті ОСОБА_6, проведення якої було доручено Харківському обласному бюро судово-медичної експертизи. Копію протоколу огляду місця події та трупу надано для ознайомлення експерту (а.с.20).

Згідно листа начальника Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області від 02 червня 2017 року 26 квітня 2002 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно його заяви отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1. Документи видано Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області. Із заявою про втрату вказаного паспорта ОСОБА_6 не звертався.

Відповідно до інформації КП «Жилкомсервіс» за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_6, 1939 року народження, який знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_13, інших осіб разом з ним зареєстровано не було (т.1 а.с.23).

З копій матеріалів нотаріальної справи, вбачається, що 21 квітня 2016 року посвідчено договор купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, відповідно до умов якого ОСОБА_6 продав ОСОБА_2 спірну квартиру. Особи сторін договору встановлено, зокрема і встановлено особу ОСОБА_6 за паспортом, копія якого додана до матеріалів нотаріальної справи (т.1 а.с.229), у договорі міститься ідентифікаційний код ОСОБА_6 До матеріалів справи додані копії правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1, власником якої був ОСОБА_6 (т.1 а.с.212, 226-228).

24 червня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу, за яким остання набула у власність квартиру АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивачем не надано доказів, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є однією і тією ж особою - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Заперечуючи проти позову прокуратури ОСОБА_1 зазначає, що на час укладання оспорюваного договору ОСОБА_6 був живий, а факт смерті стосується іншої особи - ОСОБА_6

Між тим, з актовому записі про смерть вбачається, що місцем проживання померлої особи є АДРЕСА_1. Згідно даних КП «Жилкомсервіс» за цієї адресою зареєстрований та проживав лише ОСОБА_6, інших осіб разом з ним зареєстровано не було. Також актовий запис про смерть містить запис у розділі «Для відміток», що паспорт померлого не здано, громадянство, місце народження та місце проживання не підтверджено.

Як пояснив у суді апеляційної інстанції представник прокуратури, при виявлені трупу невідомої особи за адресою АДРЕСА_1, слідчим у квартири паспорт знайдено не було. Відомості про особу зазначено зі слів осіб, які викликали поліцію та дані відомості відображені в актовому записі. Зазначає, що внаслідок відсутності документів померлого виникла помилка при зазначенні анкетних даних померлої особи. Особу померлого та паспортні дані в подальшому встановлено на підставі відомостей Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України, якій наданий за відповідною адресою. Вважає, що відсутність паспорту обумовила можливість відчуження квартири.

Дані обставини відповідачами не спростовано.

Доказів, що за спірною адресою померла інша особа та працівниками правоохоронних органів виявлено труп за іншою адресою учасниками справи не надано. Факт існування такої особи як ОСОБА_6, окрім ОСОБА_6, також не доведено.

З постанови про призначення експертизи вбачається, що саме ІНФОРМАЦІЯ_12 за адресою АДРЕСА_9 виявлено труп, який саме з цієї адреси ІНФОРМАЦІЯ_12 доставлено до відділу судово-медичної експертизи ХОСМЕ.

За таких обставин наявні підстави вважати, щоОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є однією і тією ж особою - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до твердження, що датою смерті ОСОБА_6 є ІНФОРМАЦІЯ_13.

Актовий запис про смерть датований ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Між тим, згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів.

Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Факт реєстрації смерті не є тотожним з датою смерті. У актовому записі чітко визначено дату смерті особи- ІНФОРМАЦІЯ_12.

Отже, ОСОБА_6 помер саме ІНФОРМАЦІЯ_12, а не ІНФОРМАЦІЯ_13.

Щодо інших позовних вимог, то суд виходить з наступного.

Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

За змістом ст. 25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та обов'язки є правоздатністю. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

За змістом статті 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частин першої-третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно ст. 626 ч.1; 627 ч.1; 207 ч.2 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір купівлі-продажу спірної квартири укладено 21 квітня 2016 року.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_12, тобто до укладення оспорюваного договору(у зв'язку з чим не міг його підписати, то наявні підстави для визнання такого договору недійсним на підставі статей 203, 215 ЦК України).

Отже вважати, що такий правочин вчинено саме ОСОБА_6 та його волевиявлення було спрямовано на відчуження майна- не можна.

За таких обставин договір купівлі-продажу від 21 квітня 2016 року, укладений від імені ОСОБА_14 та ОСОБА_2 та договір купівлі-продажу від 24 червня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо квартири АДРЕСА_1 підлягає визаннню недійсним.

Відповідно до положень частини 1 статті 1269, частини 1 статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом частини 3 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

За ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_12. Шестимісячний строк для прийняття спадщини сплинув 14 жовтня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що з заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 подано не було. Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру станом на 09 листопада 2017 року заповіти та спадкові договорі ані ОСОБА_6, а ні від імені ОСОБА_6 не складались та не укладались; спадкові справи не свідоцтва про право власності на спадщину не видавались.

За інформацією КП «Жилкомсервіс» за місцем проживання -АДРЕСА_1 ОСОБА_6 зареєстрований один.. Даних щодо фактичного проживання з ним інших осіб на час відкриття спадщини матеріали справи не містять. Доказів щодо можливого існування таких осіб учасниками справи не надано.

З листа ХОБСМЕ від 03 серпня 2017 року вбачається, що родичі померлого до бюро судово-медичної експертизи трупів з метою поховання ОСОБА_6 не звертались.

Доказів на спростування даних обставин та наявності інших спадкоємців учасниками справи у відповідності до ст. 81 ЦПК України не надано.

Враховуючи відсутність інших спадкоємців, які прийняли спадщину після ОСОБА_6 заява про визнання спадщини відумерлою підлягає задоволенню.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову Керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокуратури Харківської області - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання правочинів недійсними про визнання спадщини відумерлою та передачу спадкового майна у власність територіальної громади - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований у АДРЕСА_1, що належала йому на праві власності, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначений в актовому записі про смерть №7476 від ІНФОРМАЦІЯ_13, складеному Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, є однією й тією ж особою - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 21 квітня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (реєстровий №1146), за змістом якого ОСОБА_6 продав ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 24 червня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (реєстровий №2402), за змістом якого ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

Визнати спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_12 після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та складається з квартири АДРЕСА_1, відумерлою та передати вказане спадкове майно у власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_10, ідентифікаційний код НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_11, ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь прокуратури Харківської області (місце знаходження: вул. Богдана Хмельницького, буд.4, м. Харків, ) судовий збір в розмірі 21062,12 грн. (двадцять одну тисячу шістдесят дві гривні 12 коп.) по 10531,06 грн. (десять тисяч п'ятсот тридцять одній грн. 06 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Сащенко І.С.