Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2019 Справа №607/16291/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Пастернак О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Мелех О.Р.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, у якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 із матір'ю - ОСОБА_1.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що із 09 липня 2015 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 У даному шлюбі у них народилася дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Вказує на те, що відповідач не зможе забезпечити їх дитині належним умов проживання, оскільки перебуває закордоном. Із чоловіком позивачка не контактує, тому дійти згоди щодо визначення місця проживання дочки неможливо.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визначення місця проживання доньки із матір'ю.

Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради у судовому засіданні вказала на доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 із матір'ю - ОСОБА_1.

Тернопільським міськрайонним судом у даній справі 20 лютого 2019 року проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 із 09 липня 2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що складено актовий запис №965.

У даному шлюбі народилася одна дитина: донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане 03.12.2015 р. Івачеводолішнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області).

ОСОБА_1 орендує житлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1, про свідчить договір найму (оренди) житлового приміщення від 09 жовтня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Малолітня ОСОБА_5 проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 про що свідчить акт обстеження умов проживання від 20.03.2019 року, складений спеціалістами Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, згідно якого для виховання та розвитку дитини створені належні умови.

Зазначені обставини підтвердив у судовому засіданні представник служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Згідно вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованоїПостановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 із матір'ю - ОСОБА_1 за місцем її проживання де створені усі необхідні умови щодо цього, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 20.03.2019 року, складений спеціалістами Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради.

Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, згоду батька, позицію Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради щодо доцільності визначення місця проживання дитини з матір'ю, а тому вважає, слід визначити місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері ОСОБА_1.

Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 160,161 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 08 квітня 2019 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан