Справа № 159/2793/18 Головуючий у 1 інстанції: Наваляний Т. Д.
Провадження № 22-ц/802/351/19 Категорія: 10 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

представника позивача Мякоти М. Ф.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Стецюка Р. С.,

представника третьої особи адвоката Ковальчука В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області до ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_7, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки за апеляційною скаргою відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_6 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Дубівська сільська рада Ковельського району Волинської області звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_7 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачами без достатніх правових підстав, самовільно зайнято частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Ковельський район, с. Дубове, вул. Олійника, 38, шляхом встановлення фундаменту по території вказаної земельної ділянки. Вказана земельна ділянка належить на праві власності територіальній громаді села Дубове Ковельського району, є комунальною власністю та запланована для передачі у власність в порядку безоплатної приватизації ОСОБА_7, як учаснику АТО. Позивач вказує, що рішенням Дубівської сільської ради Ковельського району від 21.04.2016 № 8/6-1 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд», ОСОБА_7 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 площею 0.08 га. Самовільне зайняття відповідачами частини земельної ділянки по АДРЕСА_1, шляхом встановлення фундаменту, об'єктивно перешкоджає позивачу реалізовувати свої повноваження в галузі земельних відносин, зокрема, - в частині розпорядження землями територіальних громад шляхом надання земельних ділянок у власність. Споруджений відповідачами фундамент має всі ознаки самочинного будівництва в розумінні статті 376 ЦК України, оскільки збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З урахуванням викладеного, позивач просив зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_6 звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) встановленого фундаменту та стягнути з відповідачів в користь позивача судові витрати у справі.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2019 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_6 звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) встановленого фундаменту. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_6, в рівних долях з кожного, на користь Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області судові витрати у справі в сумі 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу в якій вказують, що рішенням № 9 Дубівської сільської ради народних депутатів від 29.10.1994 ОСОБА_6 виділено у безстрокове користування земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд в с. Дубове площею 0,1 га. Як забудовник, ОСОБА_6 виготовила проектні документи, будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, проект забудови затверджений головним архітектором Ковельського району у відповідності з генеральним планом. У встановленому порядку були винесені в натуру межі земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку в с. Дубове, площа земельної ділянки 1000 кв.м. та складена схема виносу в натуру меж земельної ділянки. Таким чином, спорудження фундаменту проведено на підставі дозвільних документів. 19.04.2013 Дубівська сільська рада прийняла рішення № 23/14-5, яким надала згоду ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, орієнтованою площею 0,10 га. по АДРЕСА_1. З врахуванням викладеного, відповідачі вважають, що заявлений позов є безпідставним.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, відповідачі просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що згідно листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 30.01.2018 № 1003-1.15/278-18, в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих і будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів інформації щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, розташованих на земельній ділянці, котра знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 не виявлено. Тобто, споруджений відповідачами фундамент має всі ознаки самочинного будівництва, оскільки збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Стецюк Р. С. в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з підстав, що в ній наведені, представник позивача Мякота М. Ф. та представник третьої особи адвокат Ковальчук В. С. апеляційну скаргу не визнали та просили її залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, представника третьої особи, приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідачів необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка, орієнтовною площею 0,0808 га, яка розташована по АДРЕСА_1, перебуває у комунальній власності територіальної громади с. Дубове, Ковельського району, у власність або користування відповідачам не надавалась, останні на частині вказаної земельної ділянки самовільно, без відповідних на те правових підстав спорудили фундамент.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дубівської сільської ради Ковельського району від 21.04.2016 № 8/6-1 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд», ОСОБА_7 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 площею 0.08 га.

З листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області від 30.01.2018 № 1003-1.15/278-18 встановлено, що в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих і будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів інформації щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, розташованих на земельній ділянці, котра знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 116, 123, 124, ч. 2 ст. 134, ст. 212 ЗК, ст. 1 Закону України від 19.06.2003 № 963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правоустановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідачі вживали необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, а також не містять доказів на підтвердження інших доводів відповідачів. Покликання відповідачів на ту обставину, що на території спірної земельної ділянки пролягає кабель магістрального зв'язку до приміщення ДСП станції Дубове Львівської залізниці, у зв'язку з чим Дубівською сільською радою погоджено переміщення наданої їм земельної ділянки на 5 метрів в сторону суміжного забудовника ОСОБА_8, не заслуговує на увагу, оскільки земельна ділянка не була оформлена в користування чи у власність ОСОБА_8, та перебуває в комунальній власності, а будь-яких доказів на підтвердження оформлення документально такого зміщення земельної ділянки не надано. Додані до апеляційної скарги ксерокопії рішення Дубівської сільської ради від 12.05.1994 та схеми розподілу земельної ділянки між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не підтверджують доводів відповідачів та спростовуються іншими матеріалами справи, зокрема, будівельним паспортом, проектом забудови земельної ділянки ОСОБА_6 (а.с. 36).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, спростовані рішенням суду та не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді