Справа №01-01/19 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 22вк/816/1/19 Суддя-доповідач - Орлов І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

Орлов І. В., за участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

представника позивача: Мальченка Д.К.

учасники (сторони) третейського розгляду :

позивач: ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко»

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж» від 04 березня 2019 року у третейській справі № 01-01/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» про зобов`язання виконати умови договору та стягнення пені, -

в с т а н о в и в:

25 червня 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направив до Сумського апеляційного суду заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж» від 04 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Райз-Максимко» про зобов`язання виконати умови договору та стягнення пені. На обґрунтування заявленої вимоги ОСОБА_1 зазначив, що добровільно рішення третейського суду відповідачем не виконано.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 04 липня 2019 року відкрито провадження з призначенням справи до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги заяви. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, апеляційний суд відмовляє у видачі виконавчого документа з огляду на таке.

Юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (статті 5, 12 Закону України «Про третейські суди»).

12 жовтня 2017 року між Нагірянською філією ПрАТ «Райз-Максимко», як постачальником та ОСОБА_1 , як покупцем, був укладений Договір № 12/10/1017/1 про реалізацію коней (далі Договір від 12 жовтня 2017 року).

За умовами цього договору постачальник мав поставити покупцю 13 голів коней (товар) на загальну суму 257.000,00 гривень. Покупець зобов`язувався прийняти та сплатити вартість відображеного в Сертифікації товару. 18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 повністю сплатив відповідачу обговорену суму. Разом з тим, постачальник взяти на себе зобов`язання виконав частково, здійснивши 10 листопада 2017 року поставку лише 11 голів коней на суму 209.000,00 гривень. Направлену позивачем 24 квітня 2018 року претензію постачальник залишив без відповіді.

Пунктом п. 4.1. Договору від 12 жовтня 2017 року сторони погодили відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення виконання.

Пунктом 5.1. Договору від 12 жовтня 2017 року сторони визначили, що усі спори, розбіжності, вимоги і претензії, що виникли з цього Договору або у зв`язку з ним, в тому числі, але не виключно, щодо його тлумачення, виконання, порушення чи припинення, підлягають остаточному розгляду в Постійно діючому третейському суді при Асоціації «Господарський арбітраж» відповідно до регламенту цього суду у складі одного третейського судді.

04 березня 2019 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж» у третейській справі № 01-01/19 позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Райз-Максимко» задоволено повністю.

Третейський суд зобов`язав ПрАТ «Райз-Максимко» виконати умови Договору № 12/10/2017/1 від 12 жовтня 2017 року про реалізацію коней, а саме: здійснити на адресу ОСОБА_1 поставку двох голів коней - UA 610000764 Бодрий (Українська Верхова) та UA 610000754 Хуторок (Українська верхова).

З ПрАТ «Райз-Максимко» на користь ОСОБА_1 стягнуто 4.423.680,00 гривень пені та 44.236,80 гривень витрат по оплаті третейського збору.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про третейські суди», третейський суд у тому ж складі, з власної ініціативи або за заявою сторони третейського розгляду, може виправити у рішенні описки, арифметичні помилки або будь-які інші неточності, про що виноситься ухвала, яка є складовою частиною рішення.

15 квітня 2019 року третейський суддя Джепа Г.В. за результатом розгляду заяви ПрАТ «Райз-Максимко» постановив ухвалу, якою на підставі статті 49 Закону України «Про третейські суди» виправив у рішенні від 04 березня 2019 року арифметичну помилку. Суд зазначив щодо правильний розрахунок облікової ставки НБУ становить 12.119,97 гривень.

При цьому сам текст рішення від 04 березня 2019 року не містить жодного арифметичного розрахунку. Третейський суд лише зазначив, що погоджується з обґрунтованістю розміру пені в сумі 4.4233.680 гривень, який позивач обраховував з використанням подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно із статтею 48 Закону України «Про третейські суди», якщо сторони не домовилися про інше, будь-яка із сторін, повідомивши про це іншу сторону, має право протягом семи днів після одержання рішення звернутися до третейського суду із заявою про роз`яснення резолютивної частини рішення. Заяву про роз`яснення резолютивної частини рішення має бути розглянуто тим складом третейського суду, який вирішував спір, протягом семи днів після її одержання третейським судом. За результатами розгляду заяви виноситься ухвала про роз`яснення рішення, яка є складовою частиною рішення, або мотивована ухвала про відмову у роз`ясненні рішення. Здійснюючи роз`яснення резолютивної частини рішення, третейський суд не має права змінювати зміст рішення.

13 травня 2019 року третейський суддя Джепа Г.В. за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 постановив ухвалу, якою на підставі статті 48 Закону України «Про третейські суди» здійснив роз`яснення резолютивної частини рішення від 04 березня 2019 року. Згідно з таким роз`ясненням, редакція резолютивної частини рішення від 04 березня 2019 року у порівнянні із своєю першою редакцією, будь-яких змін не зазнала.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Стаття 57 Закону України «Про третейські суди» передбачає, що рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом (стаття 483 ЦПК України).

Заяву про видачу виконавчого листа до Сумського апеляційного суду ОСОБА_1 подав 25 червня 2019 року, тобто у межах встановленого законом строку. Укладена сторонами третейська угода у вигляді третейського застереження в Договорі від 12 жовтня 2017 року, є чинною і такою, що недійсною не визнавалася.

Відповідно до частини третьої статті 485 ЦПК України при розгляді справи суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 486 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні положення передбачає стаття 56 Закону України «Про третейські суди».

Отже, при розгляді зави про видачу виконавчого документу апеляційний суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 486 ЦПК України та статтею 56 Закону України «Про третейські суди».

Разом з тим, Сумський апеляційний суд констатує, що резолютивна частина рішення третейського суду від 04 березня 2019 року не має вичерпаних, чітких, безумовних і таких, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновків по суті розглянутих вимог.

Рішення третейського суду від 04 березня 2019 року та його невід`ємні складові - ухвали від 15 квітня 2019 року та 13 травня 2019 року, знаходяться між собою у логічному протиріччі, що унеможливлює Сумському апеляційному суду визначити, якій саме розмір пені стягнуто з ПрАТ «Райз-Максимко» на користь позивача - 12.119,97 чи 4.423.680,00 гривень.

За таких обставин, коли неможливо встановити формулювання резолютивної частини рішення від 04 березня 2019 року у тій редакції, яку вона отримала у зв`язку з постановленням третейським судом ухвал від 15 квітня 2019 року та 13 травня 2019 року, заява ОСОБА_1 про видачу виконавчого документу задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 483 - 487 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж» від 04 березня 2019 року у справі № 01-01/19 за заявою ОСОБА_1 .

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви про видачу виконавчого листа, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи в апеляційному порядку Верховним Судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку у Верховному Суді протягом п`ятнадцяти днів з моменту проголошення

Третейську справу № 01-01/19 повернути до Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Господарський арбітраж».

Дата виготовлення повного тексту ухвали - 19 липня 2019 року.

Суддя Сумського апеляційного суду І.В.Орлов