Справа № 621/785/19
Пр. № 2/621/614/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання - Акулова А.М.,

позивач - ОСОБА_1 , законний представник позивача - ОСОБА_2 ,

представник позивача - адвокат Ващенко Р.М.,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - адвокат Божко Д.О.,

відповідач - приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду позовну заяву законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової Вікторії Володимирівни про визнання частково недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку житлового будинку з надвірними будівлями,

в с т а н о в и в:

29 березня 2019 року законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової Вікторії Володимирівни про визнання частково недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку житлового будинку з надвірними будівлями, в якому просила визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12 травня 2015 року Приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., зареєстроване в реєстрі під № 439, на ім`я ОСОБА_3 про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому в частині права на спадщину на 1/2 частку вказаного майна. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ; Стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

20 травня 2019 року ОСОБА_2 подана уточнена позовна заява, в якій вона змінила частку спадкового майна, а саме законний представник ОСОБА_1 просить визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12 травня 2015 року Приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., зареєстроване в реєстрі під № 439, на ім`я ОСОБА_3 про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому в частині права на спадщину на 3/4 частки вказаного майна. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та на 1/4 частки вказаного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а загалом на 3/4 частини спадкового майна; Стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обгрунтувала наступним. У період з 11 липня 2001 року по 16 вересня 2008 року ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , під час якого народився ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 . Законний представник позивача наголошувала на тому, що тривалий час вона не знала про факт та дату смерті ОСОБА_6 , оскільки останній проживав за межами України та вона отримала документальне підтвердження смерті останнього лише у 2014 році.

Вже після смерті ОСОБА_6 померли його батьки - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

12 ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_2 отримала інформацію про те, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживали батьки її чоловіка - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , успадкував ОСОБА_3 , другий їх син та рідний брат ОСОБА_6 , про що Приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. 12 травня 2015 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі під № 439. При цьому, ОСОБА_2 стверджувала, що вона лише 12 березня 2019 року дізналася про наявну спадщину, яка залишилася після батьків її колишнього чоловіка.

Враховуючи вимоги Цивільного кодексу України про спадкування ОСОБА_6 , якби він був живий на час смерті свого батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_4 , мав би право на частку у спадщині після їх смерті, а саме на частину житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав спочатку померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , а вже потім померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_5 .

Отже, враховуючи, що на дату смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , батько ОСОБА_1 - ОСОБА_6 вже помер, позивач ОСОБА_1 , як малолітня особа, вважається таким, що прийняв спадщину спочатку після смерті свого діда ОСОБА_5 в 1/2 частці на житловий будинок з надвірними будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 обдасть АДРЕСА_1 , а вже потім після смерті своєї баби ОСОБА_4 в 1/4 частці вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. Відповідно, після померлих своїх діда ОСОБА_5 та баби ОСОБА_4 є спадкоємцем 3/4 часток у спадщині на вказаний вище житловий будинок з надвірними будівлями.

Проте, видачею Приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. вказаного вище оспорюваного Свідоцтва про право на спадщину порушено спадкові права неповнолітнього ОСОБА_1 , оскільки під час його видачі приватним нотаріусом неправильно було визначено частку спадкового майна, яке підлягало спадкуванню ОСОБА_3 . Таким чином, порушене право неповнолітнього спадкоємця ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання Свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання за ним права власності на 3/4 частки зазначеного вище житлового будинку з надвірними будівлями.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , його законний представник ОСОБА_2 та її представник адвокат Ващенко Р.М. на задоволенні позовних вимог наполягали, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві, та на письмові докази, наявні в справі.

Відповідач ОСОБА_3 свої інтереси довірив представляти адвокату Божко Д.О., який у судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечував. Так, представник відповідача надав суду письмову заяву про застосування строків позовної давності до вимог щодо визнання частково недійсним Свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що як зазначила ОСОБА_2 вона отримала документальне підтвердження факту смерті ОСОБА_6 у 2014 році. Отже, про право малолітнього ОСОБА_1 на спадщину ОСОБА_2 довідалася як мінімум у 2014 році. Проте, чи зверталася вона в інтересах свого сина до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини - у позові не зазначено. Крім того, з 01 січня 2015 року в Україні існує відкритий інтернет-доступ до реєстру нерухомого майна, який розміщений на офіційному сайті Міністерства юстиції України. В електронному реєстрі нерухомого майна зберігається інформація про право власності громадян України на об`єкти нерухомості. Таким чином, законний представник позивача могла та мала реальну можливість отримати з 01 січня 2015 року реальні виписки по об`єктах нерухомості як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_8 надав суду письмові пояснення щодо позовних вимог про визнання права власності на спадщину, в яких вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Змієві Харківської області помер батько відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , останнім місцем реєстрації якого була адреса: АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_5 заповіту не залишав. Після його смерті відкрилася спадщина зокрема на майно у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 були ОСОБА_3 (син), а також дружина (мати відповідача) - ОСОБА_4 (дружина). Станом на момент смерті ОСОБА_5 за місцем його реєстрації була зареєстрована та постійно проживала його дружина ОСОБА_4 . До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ніхто не звертався.

Крім цього, у ОСОБА_5 був ще один син - ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до смерті батька. ОСОБА_10 мав сина ОСОБА_11 - позивача по даній справі, який на день смерті ОСОБА_5 дійсно був малолітнім. З урахуванням викладеного, ОСОБА_8 дійшов висновку про те, що спадщину після смерті батька відповідача прийняла його мати (дружина померлого) ОСОБА_4 , однак спадщину нотаріально не оформляла через незадовільний стан здоров`я. Відомостей щодо інших спадкоємців, які були зареєстровані та проживали разом з ОСОБА_12 на день його смерті, позовна заява не містить.

Спірний будинок ОСОБА_5 та ОСОБА_4 побудували у шлюбі, а тому після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку, а інша 1/2 частина належала ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, ОСОБА_8 стверджував, що ОСОБА_4 успадкувала після смерті ОСОБА_5 1/4 частину будинку, а іншу 1/4 частину будинку успадкував ОСОБА_13 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Змієві Харківської області померла ОСОБА_4 , останнім місцем реєстрації якої була адреса: АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_4 також заповіту не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину спірного житлового будинку, що була успадкована нею, але не переоформлена нотаріально, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , а також на 1/2 частину будинку як на сумісну власність подружжя. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є відповідач ОСОБА_3 . При цьому, як зазначалося вище ОСОБА_4 мала онука ОСОБА_14 - сина ОСОБА_15 , який на день смерті матері відповідача був малолітнім.

Таким чином, представник відповідача ОСОБА_8 , приймаючи до уваги зміст позовної заяви, вважав, що відповідач разом з позивачем по справі успадкували після смерті ОСОБА_4 по 1/2 частині спадщини, яка складається з 3/4 частин будинку АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного ОСОБА_8 стверджував, що у відсотковому вираженні спадщина має бути розподілена наступним чином:

1) після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4 фактично стала власником 75% будинку (25% - успадкованих, а 50% - як дружина у спільній сумісній власності), а ОСОБА_1 - 25% житлового будинку.

2) після смерті матері ОСОБА_3 з ОСОБА_1 фактично стали власниками по 37,5% спірного будинку (75% / 2).

Отже, право власності за ОСОБА_1 може бути визнане тільки на 62,5% будинку, а не на 75%, як заявлено у позові.

Крім того, в позовній заяві відсутні відомості щодо повторного укладення шлюбу ОСОБА_6 та про осіб, які проживали та були зареєстровані з ним на час його смерті, що не виключає наявність інших дітей. Вказані обставини мають бути обов`язково перевірені нотаріусом під час розгляду питання про видачу Свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на спадщину - виключається.

На підставі викладеного, представник відповідача Божко Д.О. просив відмовити у задоволенні позову законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в повному обсязі.

Приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікова В.В. у судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, остаточно свої пояснення стосовно позовних вимог виклала в листі від 17 липня 2019 року вих. № 301/01-16, в якому вказала, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, в рівних частках є: дружина померлого - ОСОБА_4 (ч. 3 ст. 1268 ЦК України), та його малолітній онук - ОСОБА_1 (ч. 1 ст. 1266, ч. 4 ст. 1268 ЦК України). За життя ОСОБА_4 не було виділено частку в спільному майні подружжя, тому спадщина після її смерті складається з 1/2 частки в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , а не з 3/4 частин, як зазначено представником відповідача ОСОБА_8 . Спадкоємцями на вказану 1/2 частку є син померлої - ОСОБА_3 , та її онук - ОСОБА_1 . Таким чином, спадщина після померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 має бути розподілена в таких частках:

1) ОСОБА_1 - 3/4 частини;

2) ОСОБА_3 - 1/4 частина спірного житлового будинку з надвірними будівлями.

Суд, вислухавши думку позивача, його представників, представника відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_16 у період з 11 липня 2001 року по 16 вересня 2008 року перебували у зареєстрованому Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області шлюбі, що підтверджується копіями Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 40, та Свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 185 (а.с. 11, 12).

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , актовий запис № 77 (а.с. 10).

З копії Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 , актовий запис № 7218 (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Сторонами визнано, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 .

З наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається, що батьками ОСОБА_6 були ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 16).

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були батьками відповідача по справі - ОСОБА_3 (а.с. 65).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 - копія Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_5 , актовий запис № 217 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 - копія Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_6 , актовий запис № 245 (а.с. 15).

За інформацією приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. від 22 травня 2019 року вих. № 229/01-16 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 була заведена спадкова справа № 14/2015 та видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 12 травня 2015 року на ім`я ОСОБА_3 на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на момент видачі Свідоцтва про право па спадщину за законом, а саме на 12 травня 2015 року, спадкова справа не заводилась (а.с. 47, 48, 59, 78).

Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 березня 2019 року ОСОБА_3 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 439 від 12 травня 2015 року (а.с. 17, 123-125).

Таким чином, відповідач по справі успадкував зазначений вище будинок в цілому та отримав відповідне Свідоцтво про право на спадщину. Проте, Свідоцтво про право на спадщину за законом № 439 від 12 травня 2015 року підлягає визнанню частково недійсним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - частина 1 статті 1222 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

Статтею 1258 цього ж Кодексу передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 1301 ЦК України передбачена можливість визнання Свідоцтва про право на спадщину недійсним, а саме свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечував того факту, що ОСОБА_1 має право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , проте не погоджувався із визначеними позивачем частками на спадкове майно.

З матеріалів спадкової справи № 14/2015 вбачається, що 03 жовтня 1970 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_17 було зареєстровано шлюб - копія Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_7 , актовий запис № 159 (а.с. 62).

12 листопада 1976 року між виконкомом Зміївської міської ради депутатів трудящих та ОСОБА_5 було укладено Договір, яким останньому передано в безстрокове користування земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності (а.с. 76-77).

За інформацією КП «Зміївське БТІ» від 24 березня 2015 року вих. № 1338 ОСОБА_5 був власником житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 74, 123-125).

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцевих положень» Сімейного кодексу України, зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом, тобто з 1 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 1 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Отже, до правовідносин щодо визначення права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягають застосуванню норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України).

Відповідно до ст. 13 КпШС України права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Частиною 2 статті 112 ЦК УРСР визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

Згідно зі ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Згідно із статтею 29 КпШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя

його частку грішми.

Таким чином, враховуючи, що станом на 12 листопада 1976 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, то житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , є їх спільною сумісною власністю подружжя.

Як зазначалося вище ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

Зі спадкової справи № 14/2015 вбачається, що на момент його смерті за адресою АДРЕСА_1 , тобто разом з померлим була зареєстрована його дружина ОСОБА_4 (а.с. 72).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_4 є особою, яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 .

Крім того, судом встановлено, що право на спадкування, відповідно до положень ст. ст. 1216-1218, 1261, 1266, 1268 ЦК України, після смерті діда ОСОБА_5 також мав і позивач - ОСОБА_1 , оскільки на момент смерті ОСОБА_5 батько позивача - ОСОБА_6 помер.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , оскільки інша 1/2 частина належала ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 фактично успадкували по 1/4 частині спірного житлового будинку.

Таким чином, після смерті діда ОСОБА_5 ОСОБА_1 мав право на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 - на 3/4 вказано майна, з яких: 1/2 частина, як частина в спільній сумісній власності, а 1/4 - в порядку спадкування після смерті чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відрилася спадщина на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

З матеріалів спадкової справи № 14/2015 вбачається, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року ОСОБА_3 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 61).

10 березня 2015 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової Вікторії Володимирівни із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 (а.с. 60).

Отже, ОСОБА_3 , в розумінні положень ст. 1269 ЦК України, прийняв спадщину після смерті своєї матері.

Крім того, як було вказано вище, право на спадщину також мав і ОСОБА_1 як її онук.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , які підлягають спадкуванню сторонами по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах, а саме по 3/8 частини кожний.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_3 має право на 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 має право на 5/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , з яких: 1/4 частини успадкованих після смерті діда ОСОБА_5 та 3/8 частини - після смерті баби ОСОБА_4

Посилання представника відповідача ОСОБА_8 на імовірну наявність інших спадкоємців, які б також мали право на спадщину після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , не приймаються судом до уваги, оскільки на підтвердження даного факту, в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано жодних доказів. Крім того, суд зазначає, що у разі виявлення інших спадкоємців, дані особи не позбавлені права звернутися до суду із відповідними позовами для захисту своїх прав та інтересів, відмова у задоволенні позову ОСОБА_1 з даних підстав призведе до порушення його законних прав та інтересів, як неповнолітньої особи, що суперечить положенням Закону України «Про охорону дитинства» та Конвенції про права дитини.

Також, відповідачем та його представником не надано на розсуд суду жодних фактичних даних, які б підтвердили факт пропущення ОСОБА_18 строків позовної давності, натомість законним представником позивача обґрунтовано строки звернення до суду та підтверджено письмовими доказами.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

Судом встановлено, що оспорюване позивачем Свідоцтво про право на спадщину за законом від 12 травня 2015 року було видано лише на ім`я ОСОБА_3 , який за змістом вказаного Свідоцтва спадкує все майно спадкодавця, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Разом з тим, вказане порушує права на спадкування ОСОБА_1 , як особи - онука померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , оскільки батько позивача на момент їх смерті вже помер.

Діючим Законом України «Про нотаріат» не передбачено можливості скасування виданого або видачі нотаріусом нового Свідоцтва.

На підставі викладеного, Свідоцтво про право на спадщину за законом № 439 від 12 травня 2015 року, посвідчене приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., на спірний житловий будинок з надвірними спорудами, необхідно визнати частково недійсним, а саме в частині визначення кола спадкоємців та часток.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , а саме визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12 травня 2015 року Приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., зареєстроване в реєстрі під № 439, на ім`я ОСОБА_3 про право на спадщину за законом та визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/8 часток житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222-1223, 1258, 1261, 1266-1269, 1296, 1301 Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 82, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20.05.2015 року Приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., зареєстроване в реєстрі під № 439, на ім`я ОСОБА_3 про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому в частині права на спадщину на 5/8 часток вказаного майна.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/8 часток житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 баби - ОСОБА_4 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. на користь ОСОБА_2 витрати по платі судового збору по 2109 грн. 29 к., з кожного, а всього 4218 (чотири тисячі двісті вісімнадцять) грн. 58 к.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено - 26 липня 2019 року.

Позивач - ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 )

Законний представник позивача - ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ПІН НОМЕР_8 )

Відповідач - ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ПІН НОМЕР_9 )

Відповідач - Приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікова В.В., (юридична адреса: АДРЕСА_3 )

Головуючий: