ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3724/19 Справа № 174/941/18 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приват Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк Приват Банк

на ухвалу судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - визнано не поданою та повернуто позивачу (а.с. 10).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати (а.с. 16-18).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 листопада 2018 року АТ КБ ПриватБанк звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.6-8).

Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що позовна заява подана з порушенням ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: в позовній заяві не вказано, з якого часу у відповідача утворилася заборгованість за кредитом та відсоткам за його користування; не зазначено строк дії карти, яка видавалася відповідачу, та відомості щодо неї, дані про послідуюче продовження терміну її дії чи видачу нової карти, та не зазначено докази, які підтверджують вказані обставини. Позивача повідомлено про необхідність виправити зазначені недоліки протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали (а.с.1-2).

Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року зазначена позовна заява була повернута позивачу як неподана. В обґрунтування ухвали суддя посилався на те, що позивач вимоги суду не виконав, недоліки, зазначені в ухвалі від 12.11.2018 року не усунув, суддя дійшов висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу у відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Однак з вказаними висновками судді 1 інстанції, колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частинною 3 ст. 185 ЦПК України, визначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ ПриватБанк ухвалу про залишення позовної заяви без руху отримало 21.11.2018 року (а.с.4).

29.11.2018 року на виконання вказаної ухвали, АТ КБ ПриватБанк направлено поштою клопотання про усунення недоліків (а.с.13-14), також підтвердженням відправи є копія чеку поштового відправлення від 29.11.2018 року (а.с.20 зворотна сторона).

Колегія суддів вважає, що суддя першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви АТ КБ ПриватБанк, оскільки позивач в межах наданого строку, направив до суду клопотання на виконання ухвали суду.

Окрім того, колегія апеляційного суду не погоджується з висновком судді, щодо обовязкової необхідності зазначення позивачем в позовній заяві доказів, які підтверджували б кожну обставину на яку посилається позивач в своєму позові з огляду на наступне.

Чинним законодавством України не передбачено, що підставою для повернення позовної заяви, яка повязана з застосуванням ЗУ Про захист прав споживача є не зазначення доказів, зокрема згідно ч.4 п.7 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 р. Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Необхідні для вирішення справи, докази можуть бути долучені до початку розгляду справи, зокрема у попередньому судовому засіданні, а недоведеність тієї чи іншої вимоги, чи відсутність доказів на підтвердження такої вимоги - може стати підставою для відмови в задоволенні позову чи окремих позовних вимог при вирішенні справи по суті.

Також, колегія суддів також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і далі кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 367,368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

Ухвалу судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: