Справа № 308/290/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

під головуванням судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань Боти О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Шпуганича В.П. ,

представника третьої особи Дубровської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог на боці позивача - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні орендованим майном,-

встановив:

11.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні орендованим майном.

14.03.2019 року ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги та просила суд зобов`язати ОСОБА_4 усунути їй перешкоди у користуванні орендованим майно - станцією технічного обслуговування літ. З, загальною площею 621,4 м.кв., автомийкою, літ. К, загальною площею 56,1 м.кв., магазином, літ. Л, загальною площею 228,3 м.кв., земельною ділянкою загальною площею 0,0843 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання вільного доступу до орендованого майна.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 22.09.2017 року між нею та власниками переліченого у позовних вимогах нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір, згідно якого вона отримала в оплатне строкове користування станцію технічного обслуговування літ. З, загальною площею 621,4 м.кв., автомийку, літ. К, загальною площею 56,1 м.кв., магазин, літ. Л, загальною площею 228,3 м.кв., земельну ділянку загальною площею 0,0843 га за кадастровим номером НОМЕР_1 .

28.08.2018 року їй стало відомо, що за договором цесії власником вищевказаного майна став ОСОБА_4 . В цей день ОСОБА_4 зайняв орендовані нею приміщення, закрив ворота, позбавивши її доступу до орендованих приміщень. Дотепер відповідач не надав їй доступ до орендованих приміщень і відмовляється це зробити.

Позивачка вважає, що зміна власника нерухомого майна не тягне за собою зміни умов або розірвання договорів оренди, укладених попередніми власниками нерухомого майна, і тому дії відповідача по позбавленні її права користування орендованим майном вважає неправомірними. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється надати їй доступ до орендованого майна, вона вимушена звертатись до суду із цим позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Биркович О.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивачка пояснила, що доступ до орендованого майна діями відповідача їй заблокований, поміняні замки, вона позбавлена можливості користуватися орендованим майном.

Представник відповідача адвокат Шпуганич В.П. позов не визнав, заперечував у задоволенні позову з тих підстав, що ОСОБА_4 є законним власником вище переліченого нерухомого майна і відповідно має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Вважає, що договори оренди, на які посилається позивачка, є удаваними правочинами, укладеними для створення умов для звернення до суду із позовом. Вважає, що ОСОБА_4 , не надаючи позиваці доступ до спірного нерухомого майна, має право це робити, оскільки договори оренди удавані, він є законним власником нерухомого майна і має право розпоряджатись ним на власний розсуд. Крім того зазначає, що позивачка не використовувала нерухоме майно для особистого користування, а надавала його в оренду іншим особам.

Представник третьої особи ОСОБА_6 адвокат Дубровська О.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Підтвердила, що дійсно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 передали спірне нерухоме майно позивачці.

Суд, вислухавши позивачку, представників сторін і третьої особи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 22.09.2017 року (а.с. 4-5) ОСОБА_6 та ОСОБА_5 передали ОСОБА_1 в оренду нежитлові приміщення: станцію технічного обслуговування літ. З, загальною площею 621,4 м.кв., автомийку, літ. К, загальною площею 56,1 м.кв., магазин, літ. Л, загальною площею 228,3 м.кв. строком на 1066 днів. Згідно п. 2.1 цього договору орендодавці зобов`язались забезпечувати безперешкодне користування орендарем приміщенням та згідно п. 2.2 зобов`язались не втручатись у здійснення приватної діяльності орендаря.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 22.09.2017 року (а.с. 6-7) ОСОБА_6 та ОСОБА_5 передали ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0843 га за кадастровим номером НОМЕР_1 строком на 1066 днів. Згідно п. 10.1 цього договору орендодавці зобов`язались не вчиняти дій, які б пререшкоджали орендареві користуватись орендованою земельною ділянкою.

Згідно додатку №1 до договору оренди нежитлових приміщень від 22.09.2017 року (а.с. 18) орендар ОСОБА_1 згідно акту приймання-передачі прийняла від власників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 нерухоме майно.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстраціє фізичної особи-підприємця (а.с. 19) з 24.03.2005 року ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем.

У своїх письмових заявах ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.100-101) підтвердили, що дійсно передали 22.09.2017 року станцію технічного обслуговування літ. З, загальною площею 621,4 м.кв., автомийку, літ. К, загальною площею 56,1 м.кв., магазин, літ. Л, загальною площею 228,3 м.кв., земельну ділянку загальною площею 0,0843 га за кадастровим номером НОМЕР_1 ОСОБА_1 в оренду від якої отримали в рахунок опалти оренди за весь період дії договору у сумі 70000 гривень.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрацію прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна іпотеко держателем нерухомого майна у вигляді станції технічного обслуговування літ. З, загальною площею 621,4 м.кв., автомийки, літ. К, загальною площею 56,1 м.кв., магазина, літ. Л, загальною площею 228,3 м.кв., земельної ділянки загальною площею 0,0843 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .

У відзиві від 13.03.2019 року представник відповідача зазначає, що ОСОБА_4 є власником станції технічного обслуговування літ. З, загальною площею 621,4 м.кв., автомийки, літ. К, загальною площею 56,1 м.кв., магазином, літ. Л, загальною площею 228,3 м.кв., земельної ділянки загальною площею 0,0843 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд вважає, що ця обставина не підлягає доказуванню.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк, тобто істотною умовою договору оренди є, зокрема, строк, на який укладається договір оренди. Згідно договору оренди від 22.09.2017 року, укладеному між позивачкою з одного боку та ОСОБА_6 і ОСОБА_5 з іншого, строк дії договору оренди становить 1066 днів і має закінчитись у серпні 2020 року.

Згідно ч. 2 ст. 770 ЦК України сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється, однак такого застереження в договорі оренди від 22.09.2019 року не встановлено.

Статтею 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір оренди втрачає свою силу внаслідок, зокрема, - закінчення строку, на який його було укладено, достроково за взаємною згодою сторін або у разі визнання його судом недійсним. При цьому слід зазначити, що суд не приймає твердження представника відповідача про те, що договір оренди від 22.09.2017 року є удаваним, оскільки відсутнє позитивне рішення суду з цього приводу.

Зі змісту ст. 770 ЦК України випливає, що заміна орендодавця, в тому числі і перехід права власності на орендоване майно, не є підставою для зміни умов або розірвання чи припинення договору оренди, а тому він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору.

В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Повноваження власника включають в себе можливість володіти, користуватися і розпоряджається належним йому майном, але, здійснюючи свої права, він зобов`язаний не порушувати права та охоронювані законом інтереси інших осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 12 лютого 2002 року N 3-рп/2002 зазначено, що власність гарантує не лише права власників, а й зобов`язує, покладає на них певні обов`язки. Саме про це йдеться у статтях 13 і 41 Конституції України, відповідно до яких використання власності не може завдавати шкоди людині, правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Факт того, що відповідач ОСОБА_4 перешкоджає позивачці здійснювати своє право орендаря підтверджується в судовому засіданні показаннями позивачки ОСОБА_1 та поясненнями представника відповідача.

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги те, що договір оренди від 22.09.2017 року, термін дії якого не закінчився і який в установленому законом порядку достроково не припинений та не розірваний, аналізуючи докази, суд вважає, що позовна вимога про усунення перешкоди з боку відповідача у користуванні станцією технічного обслуговування літ. З, загальною площею 621,4 м.кв., автомийкою, літ. К, загальною площею 56,1 м.кв., магазином, літ. Л, загальною площею 228,3 м.кв., земельною ділянкою загальною площею 0,0843 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши його надати вільний доступ до орендованого майна ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.

На підставі та керуючись ст. 13, 41 Конституції України, ст. ст. 16, 525, 529, 599, 631, 759, 770 ЦК України, Рішенням Конституційного Суду України від 12 лютого 2002 року N 3-рп/2002, ст. ст. 12, 13, 76-82, 263, 264, 273, 354, 355 ЦПК України,суд,-

вирішив:

Зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні орендованим майно - станцією технічного обслуговування літ. З, загальною площею 621,4 м.кв., автомийкою, літ. К, загальною площею 56,1 м.кв., магазином, літ. Л, загальною площею 228,3 м.кв., земельною ділянкою загальною площею 0,0843 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання вільного доступу до орендованого майна.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов