ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1258/17 Номер провадження 22-ц/814/500/19Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Філоненко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2018 року, ухвалене суддею Бондарь В.А., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області про припинення стягнення аліментів, скасування заборгованості по сплаті аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості по сплаті аліментів.

В обґрунтування підстав позову послався на те, що у відділі ДВС Лохвицького районного управління юстиції на виконанні знаходиться виконавчий лист про стягнення з нього на користь його колишньої дружини ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які починаючи з 2011 року проживають разом з позивачем і перебувають на його утриманні.

Станом на початок листопада 2017 року у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 68466,90 гривень. Заборгованість утворилася за час проживання дітей із позивачем, тобто за час їх перебування на його утриманні.

У звязку з чим просив суд припинити стягнення з нього аліментів та повністю звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів, а також судовий збір у сумі 1324,67 гривень.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2018 рокупозовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості по сплаті аліментів задоволено.

Припинено стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів боржника щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2007 року, згідно виконавчого листа № 2-421/2007 року від 24.07.2007 року, виданого на підставі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 24.07.2007 року.

Звільнено ОСОБА_3 від сплати заборгованості по аліментам на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнутих з нього на користь ОСОБА_2 за рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 24.07.2007 року, у розмірі 86817,29 гривень, що виникла за період з 01.12.2010 року по 01.10.2018 року.

Вирішено питання стягнення судового збору.

З рішенням місцевого суду не погодилась відповідачка ОСОБА_2, оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, прохає скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що у період з 2011 по 2016 р. р. діти проживали разом з нею, тоді як позивач не довів належними доказами факт їх проживання у зазначений період разом з позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_6 прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2, а рішення місцевого суду залишити без змін як законне та обгрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_6, представників відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Лохвицького районного управління юстиції від 03.08.2007 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-421/2007 р., виданого Лохвицьким районним судом Полтавської області 24 липня 2007 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнення проводити щомісяця, починаючи з 11.07.2007 року і до досягнення повноліття старшою дитиною, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 6, 5).

20.03.2018 р. постановами державного виконавця Лохвицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_9, накладено арешт на належне боржнику ОСОБА_3 майно у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, 76985,01 грн.; тимчасово обмежено боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, а також у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальним снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; тимчасово обмежено у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 99-102).

За позивачем ОСОБА_3 утворилась заборгованість зі сплати аліментів відповідно до вказаного виконавчого листа, розмір якої станом на 01.10.2018 рік становить 86817,29 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам, наданим державним виконавцем Лохвицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області (а.с. 179-183).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції встановив, що з 2011 року діти припинили проживати з матірю ОСОБА_2, на користь якої за рішенням суду стягнуті аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та почали проживати з батьком ОСОБА_3, що підтверджено належними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно з актом обстеження житлового будинку, що знаходиться в с. Токарі Лохвицького району по вул. Нова, 4 від 22.09.2017 року, комісією у складі секретаря ради ОСОБА_10, інспектора ВОС ОСОБА_11, члена комісії ОСОБА_12 в присутності власника житлового будинку ОСОБА_3, проведено обстеження вказаного житлового будинку та встановлено, що у ньому проживають власник ОСОБА_3, співмешканка ОСОБА_13, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Будинок знаходиться в задовільному стані, опалення газове, є централізоване водопостачання. Сім»я користується присадибною земельною ділянкою 0,15 га, утримують господарство. Житлово-побутові умови проживання сімї задовільні (а.с. 9).

Відповідно до копії акту обстеження на проживаючих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, складеного 04.12.2017 року комісією в складі депутата Токарівської сільської ради ОСОБА_10, сусідів ОСОБА_14, ОСОБА_15, за вказаною адресою з 2011 року по даний час проживають неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а..с 22).

Крім цього, в справі наявна копія акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей РДА ОСОБА_16, згідно якого на підставі заяви ОСОБА_3 було проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, село Токарі, вулиця Нова, 4, та встановлено, що за цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, власник; ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, дружина; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_17. Діти проживають разом із батьком, дружина не заперечує проти проживання дітей разом з ними (а.с. 59).

Згідно копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім»ї ОСОБА_3 від 16.01.2018 р., затвердженого директором школи ОСОБА_18, комісією в складі заступника директора школи з виховної роботи ОСОБА_19, громадського інспектора з охорони дитинства ОСОБА_20, шкільної медсестри ОСОБА_21, в присутності ОСОБА_3, ОСОБА_13, було проведено обстеження житлово-побутових умов сімї, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та встановлено, що сім»я проживає у власному чотирьохкімнатному будинку, з кухнею, ванною кімнатою, санвузлом, два коридори. Санітарний стан приміщень задовільний. До будинку підведені газ, світло, вода, каналізація..

ОСОБА_3 має двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, студент Лохвицького механіко-технологічного коледжу ПДАА, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, учень 7-А класу Заводської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1.

Також ОСОБА_3 бере участь у вихованні ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_8, сина ОСОБА_13 (цивільна дружина).

Для дітей відведена окрема кімната з ліжками, навчальними столами, компютерною технікою для кожного, шафою з білизною та дитячим одягом, робочими зошитами, навчальними підручниками, шкільним приладдям. На момент обстеження в будинку тепло, приготовлений обід та вечеря для всіх членів родини. Батько займається вихованням дітей, цікавиться їх навчанням, відвідує батьківські збори. Під час бесіди з сусідкою ОСОБА_14, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_9, та старшим сином ОСОБА_4, зясовано, що діти максим та ОСОБА_5 тривалий час проживають з батьком, який на даний момент розлучений з матірю дітей (а.с. 64).

За повідомленням Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області від 18.12.2017 р., ОСОБА_2 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_10 з 09.02.2013 р. (а.с. 27).

Згідно копії акта обстеження про факт проживання, складеного депутатом Заводської міської ради ОСОБА_23, затвердженого міським головою 09.01.2018 року, в ході повторної перевірки 05.01.2018 року встановлено, що ОСОБА_2, зареєстрована і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_11. За даною адресою також зареєстровані: батько ОСОБА_24, проживає з 2002 року; мати ОСОБА_8, проживає з 2001 року; син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (зняти з реєстрації місця проживання 27.10.2017 року). Син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Житловий будинок знаходиться в задовільному стані, опалення газове, є центральне водопостачання, сімя користується присадибною ділянкою 0,14 га, утримує господарство.

Під час огляду помешкання, мешканці будинку показали, де займаються діти, встановлено, що в кімнаті є компютер, стільці, стіл, ліжка для відпочинку. Під час обстеження дітей дома не було. На запитання, де діти, мати сказала, що в батька.

При відвідуванні ОСОБА_3 за адресою: с. Токарі, вул. Нова,4, побачив у помешканні дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які сиділи за компютером. на запитання, з ким вони проживають, діти відповіли, що проживають з батьком, до матері ходять по вихідним. Під час огляду побачив компютер, особисті речі (одяг в шафі), зошити, книжки, що лежали на столі і шафах.

Зі слів сусідів, встановити, відколи діти проживають з батьком, не можливо, так як одні говорять з 2017 року, інші з 2011 року (а.с. 65).

Згідно копії акта обстеження житлово-побутових умов сімї ОСОБА_3В від 02.08.2018 року, комісією сільської ради у складі голови комісії ОСОБА_10. членів комісії ОСОБА_25, ОСОБА_11, проведено обстеження умов проживання сім»ї за адресою: с. Токарі, Лохївицького району Полтавської області, вул. Нова,4. За даною адресою проживають та зареєстровані: ОСОБА_3, голова господарства; ОСОБА_13 (співмешканка), ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_8 син співмешканки; сини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сімя проживає у власному будинку, стан приміщення задовільний, житлова площа будинку 109 кв.м. утримують господарство, користуються земельною ділянкою 0,95 га. Матеріально-побутові умови сім»ї задовільні (а..с 155 т.1).

Відповідно довідки-розрахунку державного виконавця, сума боргу по аліментах, що рахується за ОСОБА_3 станом на 01.03.2016 року становить 37482,40 грн., з березня 2016 року по жовтень 2017 року 30984,50 грн., заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.10.2017 р. становить 68466,90 грн. (а.с. 10).

Також у справі наявний розрахунок, наданий державним виконавцем Лохвицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області, згідно якого заборгованість ОСОБА_3 за виконавчим листом Лохвицького районного суду Полтавської області №2-421/2007р. від 24.07.2007 року, станом на 05.12.2017 рік становить 70892,01 грн. (а.с. 23-24).

За позивачем ОСОБА_3 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої станом на 01.08.018 року становить 86453,48 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Лохвицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області (а.с. 168-172 т. 1).

Згідно з розрахунком державного виконавця Лохвицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області, заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-421/2007р., виданим Лохвицьким районноим судом Полтавської області 24.07.2007 року, станом на 01.10.2018 рік, становить 86817,29 гривень, (а.с. 179-183).

Як вказувалося вище, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 послався на те, що діти з 2011 року проживають разом з ним та перебувають на його утриманні, у звязку з чим вважає, що має бути звільнений від сплати заборгованості по аліментах.

Відповідачка ОСОБА_2 у суді першої інстанції заперечувала факт проживання дітей з батьком у період з 2011 року, вказуючи про те, що вони весь час проживали разом з нею.

На підтвердження своїх заперечень надала суду копію акту обстеження про факт проживання, затверджений міським головою Заводської міської ради 27.12.2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_12, де також зареєстровані і проживають батько ОСОБА_24, проживає з 2002 року; мати ОСОБА_8, проживає з 2001 року; син ОСОБА_4, 200 року народження, проживає з 2007 року (виписаний 27.10.2017 року), син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає з 2007 року. Житловий будинок знаходиться в задовільному стані, опалення газове, є центральне водопостачання, сімя користується присадибною ділянкою 0,14 га, утримують господарство. Сусіди підтверджують: ОСОБА_26, ОСОБА_27 Акт підписано депутатом Заводської міської ради ОСОБА_23 (а.с.43).

Крім цього, на підтвердження витрат, які відповідачка несе по утриманню дітей, ОСОБА_2 суду першої інстанції було надано копії товарних чеків про придбання взуття, одягу та інших речей, датованих 01.03.2012 р., 16.03.2016 р., 16.09.2016 р., 10.09.2016 р., 16.09.2016 р., 06.01.2017 р.

У суді першої інстанції були допитані малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, та неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, які пояснили, що постійно жили з батьком з 2011 року, а з 2006 року по 2011 рік жили періодично, то у матері, то у батька. З батьком їм жити комфортніше, є своя кімната і до школи було ходити ближче. Коли була жива бабуся, то вона допомагала їм з уроками. Маму стараються відвідувати кожну суботу. Буває, що живуть тиждень у мами, тиждень у тата.

Допит дітей був здійснений в присутності представника Служби у справах дітей.

Крім цього, місцевим судом були допитані свідки ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_23, ОСОБА_30, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_31, ОСОБА_14, згідно показів яких діти проживають з 2011 року з батьком ОСОБА_3 та періодично відвідують матір ОСОБА_2

Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Таким чином, повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Як розяснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у звязку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов'язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_6 України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов'язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі наданих суду письмових доказів, показів свідків та пояснень дітей, допитаних у місцевому суді, було вірно встановлено, що спільні діти сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2011 року припинили проживати з матірю ОСОБА_2, і почали проживати з батьком ОСОБА_3 та перебувають на його утриманні.

У звязку з чим стягнення заборгованості з аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 не буде сприяти забезпеченню інтересів дітей, а навпаки, погіршить їх забезпечення необхідними для життя та розвитку речами. У той час, як звільнення позивача від заборгованості за аліментами відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей сторін.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь відповідачки ОСОБА_2 за період з грудня 2010 року по 01.10.2018 рік, розмір якої згідно наданого розрахунку становить 86817,29 гривень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до переоцінки доказів, яким надано вірну правову оцінку, що відображена в рішенні місцевого суду, не спростовують його вірних висновків, відтак, на увагу колегії суддів не заслуговують.

Її посилання у скарзі на пропуск строку позовної давності також безпідставні, оскільки згідно ч. 1 ст. 20 СК України, до вимог, що випливають з сімейних правовідносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 СК України.

Перебування позивача у слідчому ізоляторі у звязку з порушенням відносно нього кримінальної справи, не підтверджує того, що у цей час діти сторін проживали з матірю. Згідно пояснень позивача, під час його перебування декілька місяців у слідчому ізоляторі, діти проживали у бабусі, що відповідачкою не спростовано. При цьому, позивач перебував у слідчому ізоляторі нетривалий час.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на те, що позивач не звертався до суду з заявою про встановлення факту проживання дітей разом з ним, на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки звернення до суду з відповідною заявою за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів є правом, а не обовязком особи, що відповідає положенням ст. 4 ЦПК України.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі всебічно зясованих обставин та наданих сторонами доказів.

Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 залишається колегією суддів без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

ОСОБА_32