Провадження №: 2/752/3057/19
28 березня 2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Хоменко В.С.
при секретарі Павлюх П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Савкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ухвалою Київського апеляційного суду від 02.11.2018 року підсудність цивільної справи за позовом ПАТ «КБ «Хрещатик» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором визначена Голосіївському районному суду м. Києва.
ПАТ «КБ «Хрещатик» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 28.11.2007 року між ВАТ «КБ «Хрещатик» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Хрещатик») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 104-07Ф/534, відповідно до умов якого останній отримав кредит для покупки квартири у розмірі 200 000,00 грн. з терміном повернення до 26.11.2027 року включно згідно з графіком та зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,5 % річних.
Позичальник взяті на себе зобов'язання не виконує належним чином, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01.09.2018 року становить 379 724,64 грн. і складається з: 93 248,00 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 61 716,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 144 719,66 грн. - заборгованість за процентами за кредитом; 17 838,21 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 41 126,84 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 16 835,96 грн. - інфляційні втрати; 4 239,98 грн. - 3% річних, а тому просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 дану суму заборгованості, а також судовий збір у розмірі 5 695,87 грн.
Ухвалою від 18.12.2018 року відкрито провадження у цивільній справі з проведенням розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 56-57).
В судове засідання учасники цивільного процесу не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та зазначенням того, що заявлені позовні вимоги ним підтримуються в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі відзив не подали.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до положення ст. 55 Закону України «Про Національний банк України головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.
Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
28.11.2007 року між ВАТ «КБ «Хрещатик» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Хрещатик») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 104-07Ф/534, відповідно до умов якого останній отримав кредит для покупки квартири у розмірі 200 000,00 грн. з терміном повернення до 26.11.2027 року включно згідно з графіком та зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,5 % річних (а.с. 8-10).
20.10.2008 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до вказаного кредитного договору (а.с. 11).
У відповідності до п. 1.3. кредитного договору позичальник зобов'язується використати кредит на цілі, передбачені цим договором, сплатити банку відсотки за користування кредитом і комісії у розмірі та порядку, передбачених цим договором, та повернути банку суму кредиту порядку і строки, передбачені цим договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положення ст. 553 ЦК України передбачають, що виконання зобов'язання може забезпечуватися порукою частково або у повному обсязі.
Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.
Положеннями ст. 553 ЦК України встановлено, що у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
Судом встановлено, що позивачем повністю виконані умови укладеного кредитного договору, в той час як позивальник останніх не виконує належним чином (а.с. 62-151).
У відповідності до розрахунку позивача заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед банком станом на 01.09.2018 року становить 379 724,64 грн. і складається з: 93 248,00 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 61 716,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 144 719,66 грн. - заборгованість за процентами за кредитом; 17 838,21 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 41 126,84 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 16 835,96 грн. - інфляційні втрати; 4 239,98 грн. - 3% річних (а.с. 6-7).
Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідачами, в свою чергу, жодних доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог не надано.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 5 695,87 грн. (а.с. 43). Вказану сума підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах з огляду на те, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено солідарного стягнення останнього.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 551, 611, 616, 623, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Савкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» заборгованість за кредитним договором № 104-07Ф/534 від 28.11.2007 року станом на 01.09.2018 року в розмірі 379 724,64 грн. (триста сімдесят дев'ять тисяч сімсот двадцять чотири тисячі гривень 64 копійки).
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в рівних частина судовий збір у розмірі 5 695,87 грн. (п'ять тисяч шістсот дев'яносто п'ять гривень 87 копійок), тобто по 2 847,93 грн. (дві тисячі вісімсот сорок сім гривень 93 копійки) з кожного.
Відомості щодо учасників справи:
- ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2, НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ ГУ МВС України в Криму 07.12.1995 року;
- ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_1, НОМЕР_4, виданий Київським РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в Криму 08.09.1995 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко