Справа №265/1914/19
Провадження №2/265/949/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району управління "Служба у справах дітей",-

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовною заявою до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Крім неї, в даній квартирі зареєстровані її син разом із його неповнолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але з 20 червня 2014 року вони не проживають в її квартирі, оскільки у 2014 році виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації. Отже, відповідачі не проживають у спірній квартирі та не допомагають вести спільне господарство та оплачувати комунальні послуги, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Таким чином, реєстрація відповідачів у квартирі, яка належить їй на праві власності, позбавляє її можливості у повній мірі користуватись та розпоряджатись своїм майном, що порушує її права, за захистом яких вона вимушена звертатись до суду.

Просила суд визнати ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки, ОСОБА_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, у відкрите судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову.

Представник служби у справах дітей по Лівобережному району Управління "Служба у справах дітей" Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надавши заяву в якій просить розгляд справи розглянути у відсутності представника служби у справах дітей по Лівобережному району, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з договором купівлі-продажу від 03 липня 2010 року, посвідченим нотаріально, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Право власності було зареєстровано в МКП «Маріупольське БТІ» 19.07.2010 року, про що свідчить відповідний витяг.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Як вбачається з довідки, виданої Центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 11 лютого 2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 по теперішній час зареєстровано три особи: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно акту про фактичне проживання, виданого ОСББ «Східний 161», вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та його малолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але з 20.06.2014 року не проживають по теперішній час. Зі слів сусідів виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації.

При цьому в матеріалах справи наявна заява відповідача ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини, від 08 квітня 2019 року, згідно якої він позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення, посилаючись на те, що понад трьох років тому він разом зі своєю родиною виїхав до Російської Федерації та намірів повертатися до України не має.

Зокрема, як вбачається з копії свідоцтва НОМЕР_1 про реєстрацію місця перебування , ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за місцем перебування за адресою: АДРЕСА_3 з 18 вересня 2018 року по 18 вересня 2023 року. Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована за вказаною адресою з 21 вересня 2018 року по 21 вересня 2023 року на підставі свідоцтва про реєстрацію місця проживання НОМЕР_2.

Згідно положень ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Отже, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованим у вказаній квартирі разом з неповнолітньою дитиною, але фактично не проживаючи в ній понад рік, а також враховуючи фактичне визнання позову, суд вважає можливим визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даною квартирою.

Таким чином внаслідок втрати ОСОБА_2 права на користування спірним житлом, право на його користування також втратила і малолітня дочка відповідача, ОСОБА_3, яка мешкає разом із ним.

На підставі викладеного, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 280, 281, 285 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 09 квітня 2019 року.

Суддя Гноєвой С.С.