Справа № 275/935/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2019 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

за участю секретаря судового засідання Марієвської Н.А.,

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Нестеренка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дітей, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. Так, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 26.04.2011 року було зареєстровано шлюб, до того часу сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання вони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 21.07.2014р. з ОСОБА_2 на утримання дітей стягнуті аліменти в розмірі 1000 грн. Зазначила, що на даний час мінімальний розмір аліментів на дитину від 6 років становить 1944 грн., тобто мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 972 грн. При цьому відповідач неофіційно працює, отримує відповідний дохід та, на думку позивачки, має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі. Просила суд стягнути з відповідача на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , зазначивши в ньому наступне. Так, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, оскільки в Сімейному кодексі України серед переліку обставин, що дають підстави для зміни розміру аліментів, відсутня така підстава, як законодавча зміна прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначив, що позивачка під час розгляду справи про стягнення аліментів визначила розмір аліментів та вид стягнення, вважала його достатнім для утримання дітей. Вказав, що дана сума аліментів індексується та ним сплачується. Просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив ОСОБА_2 , зазначивши, що аліменти, що стягуються з відповідача, мають відповідати законодавчо встановленому прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, який на даний час становить 1944 грн., тобто на двох дітей відповідач має сплачувати по 2000 грн. Просила суд її позов задовольнити.

В подальшому позивачка ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги, вказавши, що відповідач не приймає жодної участі у вихованні дітей, сплачує аліменти не в повному обсязі, грошей, які вона заробляє самостійно, на утримання дітей їй не вистачає. Діти навчаються у школі, та навчання потребує значних витрат придбання шкільного одягу, взуття, шкільного приладдя. Крім того, діти хворіють та потребують витрат на лікування. Вказала, що з моменту винесення судом рішення про стягнення аліментів її матеріальний стан, а також стан здоров`я дітей погіршився, через що відповідач має сплачувати аліменти у більшому розмірі, а саме по 2000 грн. на кожну дитину. Просила суд її позов задовольнити.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 26.10.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Протокольною ухвалою суду від 10.05.2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Нестеренка М.М. про закриття провадження у вказаній цивільній справі відмовлено, оскільки його доводи щодо наявності рішення суду від 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей за позовом ОСОБА_1 , яке набрало законної сили, тобто рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не відповідають розглядаємій в даний час судом позовній заяві ОСОБА_1 , зі змісту якої чітко вбачається, що вона просить саме про зміну розміру раніше стягнутих аліментів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та уточненні до неї, свої позовні вимоги просила задовольнити. Також пояснила, що відповідач тривалий час не сплачує їй аліменти у повному обсязі, через що утворилась заборгованість в сумі 26 тис грн., що значно погіршує її з дітьми матеріальний стан. При цьому відповідач працює неофіційно та отримує значний прибуток, але доказів цього вона не має. Також пояснила, що сума аліментів, що стягується на утримання дітей за рішенням суду про стягнення аліментів від 2014 року, була проіндексована державним виконавцем з врахуванням законодавчої зміни розміру прожиткового мінімуму для дітей, та на даний час їй нараховуються аліменти в розмірі 2027 грн.

Представник відповідача адвокат Нестеренко М.М. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вважав їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві відповідача, зазначив, що відповідач ОСОБА_2 живе тимчасовими заробітками, яких не вистачає навіть йому на проживання. Вважає, що матеріальний стан позивачки з моменту винесення рішення суду про стягнення аліментів не змінився, до того ж аліменти їй проіндексовані. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши доводи позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, відповідно до копії свідоцтв про народження відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 6).

Відповідно до рішення апеляційного суду Житомирської області від 03.09.2014 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7-9).

Відповідно до довідки, виданої Брусилівською селищною радою від 24.10.2018 року № 342, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з матір`ю і перебувають на її утриманні. (а.с. 16).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини 2 вказаної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану погіршення або поліпшення здоров`я когось і них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

П. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів, що матеріальний стан відповідача ОСОБА_2 покращився та він має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі, ніж з нього вже стягується за рішенням суду.

Також не заслуговують на увагу доводи позивачки щодо збільшення стягуваного з ОСОБА_2 розміру аліментів через законодавчу зміну прожиткового мінімуму для утримання дитини відповідного віку, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, аліменти за рішенням суду від 03.09.2014 року були проіндексовані державним виконавцем та відповідають встановленому законом мінімуму, що випливає з наданої позивачем довідки від 20.03.2019р. № 908, виданої Брусилівським ВДВС ГТУЮ у Житомирській області (а.с. 73-75).

Витрати на лікування дітей, які перебувають на відповідних диспансерних обліках ( а.с. 49-51, 53-55, 58-59), також не впливають на загальний розмір стягуваних з відповідача аліментів, оскільки є додатковими витратами, що можуть стягуватись за окремими вимогами позивачки.

Отже, оскільки позивачем ОСОБА_1 в ході судового розгляду не доведено наявності підстав для збільшення розміру аліментів, визначених ст. 192 СК України, позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, ст. ст. 180 183, 192 СК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Рішення постановлено суддею у нарадчій кімнаті.

СУДДЯ О.С. Данилюк