Номер провадження 2/243/94/2019
Номер справи 243/6596/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 15 » квітня 2019 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Хорхордіної О.О.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - Майстренко Н.В.

розглянувши у судовому засіданні у залі № 19 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області про донарахування заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Слов'янського міськрайонного суду перебуває позовна заява ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області про донарахування заробітної плати, в якій позивач просить зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов'янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, донарахувати заробітну плату її чоловіка ОСОБА_5 за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень з 03 липня 2012 року по 06 квітня 2017 року включно, окремо за кожний місяць, за який здійснюється перерахунок та з донарахованої заробітної плати її чоловіка ОСОБА_5 за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень з 03 липня 2012 року по 06 квітня 2017 року включно, обчислити середню заробітну плату та з неї нарахувати страхові виплати і сплатити їй різницю між знову нарахованими страховими виплатами і раніше нею отриманими.

Відповідач надав на адресу суду письмове клопотання про закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. Зазначає, що Фонд соціального страхування України наділений контролюючими функціями та правом видання обов'язкових для страхувальників актів, спори за його участі та участі його робочих органів розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Враховуючи суб'єктний та предметний склад даної справи, вважає, що провадження по справі необхідно закрити, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні представник позивача заперечував про клопотання відповідача про закриття провадження по справі, оскільки відповідачем не була оскаржена ухвала про відкриття провадження по справі, крім того, під час підготовчого провадження по справі представник відповідача не висловив жодних заперечень щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Зазначив, що цей спір не є публічно-правовим, оскільки мова йде про застосування відповідачем загальних норм права про розрахунок середньої заробітної плати.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, зазначив, що даний спір є публічно-правовим, оскільки позивач зверталась до відповідача за перерахунком призначених їй виплат, але їй було відмовлено.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Статтею 2 КАС України визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, згідно з якою завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративного суду належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав вважати спір публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясувати, у зв'язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

При цьому слід мати на увазі, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Основним мотивом обґрунтування допущення відповідачем протиправних дій і, як наслідок, неможливості отримання належних позивачу соціальних виплат, позивач вважає неправильне застосування відповідачем постанови КМУ від 26.09.2001 року за №1266 (в редакції постанови КМУ №1332 від 08.12.2009 року) «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням».

Вказаною постановою КМУ затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (додається).

Дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності та господарювання (п.2 постанови КМУ від 26.09.2001 року за №1266 (в редакції постанови КМУ №1332 від 08.12.2009 року).

Зі змісту позовних вимог позивача встановлено, що позивач не погоджується з розрахунком відповідачем середньої заробітної плати, з якої в подальшому було нараховано соціальні виплати.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

На підставі ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України;) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень та зобов'язання вчинити певні дії є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між суб'єктом владних повноважень та суб'єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

А отже, приймаючи до уваги суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки ця справа має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, в зв'язку з чим в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259-261, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області про закриття провадження по справі відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 17 квітня 2019 року.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова