Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/615/19
Провадження № 2/553/584/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.06.2019 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Бідній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, в якому вказує, що з вересня 2013 року по серпень 2018 року перебувала з відповідачем в трудових відносинах. 31 серпня 2018 року звільнена на підставі наказу від 30.08.2018 року № 76-К за власним бажанням у зв`язку з порушенням працедавцем законодавства про працю згідно ч. 1 ст. 39 КЗпП України.

Статтею 57 Закону України "Про освіту" від 23.05.91 року визначено, що педагогічним і науково-педагогічним працівникам гарантовано виплату допомоги на оздоровлення в розмірі місячного посадового окладу (ставки зарплати) при наданні щорічної відпустки. Відповідна норма міститься і в Законі України "Про освіту" від 05.09.2017 року. Така виплата має обов`язковий характер при наданні щорічної відпустки педагогічним і науково-педагогічним працівникам, посади яких передбачено "Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників", затвердженим постановою КМУ від 14.06.2000 року № 963.

Пунктом 2.15. Колективного договору на 2013 - 2015 роки, укладеного 27 березня 2013 року між адміністрацією та профспілковим комітетом Полтавського кооперативного технікуму, визначено, що адміністрація технікуму зобов`язується разом із профспілковим комітетом забезпечити виплату допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам у розмірі 100% місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, згідно з ст. 57 Закону "Про освіту". Аналогічні положення містить і п. 2.15. Колективного договору на 2015 - 2017 роки, укладеного 07 травня 2015 року між адміністрацією та профспілковим комітетом Полтавського кооперативного технікуму.

В період з 02.09.2013 року по 31.08.2018 року ні під час надання частини щорічної відпустки, ні під час надання щорічної відпустки за 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальні роки, нарахування та виплата матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу відповідачем не проводилась. Даний факт підтверджується розрахунками заробітної плати ОСОБА_2 за 2013-2018 роки, а тому заборгованість по матеріальній допомозі становить 13269 грн. 85 коп. за вирахуванням з цієї суми передбачених законодавством податків та зборів з доходів з фізичних осіб.

За результатами інспекційного відвідування Управління Держпраці у Полтавської області, проведеного за її скаргою, зафіксовано порушення діючого законодавства а саме, абзацу 9 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 року в частині виплати педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, винесено відповідний припис про усунення виявлених порушень від 06.09.2018 № ПЛ1734/169/АВ/П та визначено строк для їх усунення, однак відповідачем виявлені порушення не усунуті.

Просить стягнути з Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки на користь ОСОБА_2 суму заробітної плати у вигляді матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальні роки в загальному розмірі 13269 грн. 85 коп. за вирахуванням з цієї суми передбачених законодавством податків та зборів з доходів з фізичних осіб.

Представник відповідача Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки надав суду відзив на позов, в якому вказує, що позовні вимоги ОСОБА_2 є незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що твердження позивача щодо обов`язкової виплати коштів на оздоровлення під час щорічної відпустки не заслуговує на увагу, обов`язковість виплати відповідачем коштів на оздоровлення під час щорічної відпустки ОСОБА_2 не підтверджується належними доказами щодо виплати коштів на оздоровлення під час щорічної відпустки іншим працівникам, дана допомога не відноситься до фонду оплати праці, а умови оплати праці працівників навчальних закладів регулюється наказом Міністерства освіти і науки України № 557 від 26.09.2005 року "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ".

Відповідно до положень п. 2.14 Колективного договору Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки зі змінами та доповненнями на 2015 2017 рік виплата матеріальної допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам у розмірі посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки згідно з ст. 57 Закону України "Про освіту" здійснюється при наявності коштів. Тобто відповідач визнає у власному колективному договорі право працівників на отримання такого роду соціальних стандартів, але оскільки діє виключно на госпрозрахунковій основі, пов`язує виплату допомоги на оздоровлення під час щорічної відпустки з наявністю коштів. Вказує про те, що у справі відсутні докази того, що позивач за період 2013-2018 роки зверталася до директора Полтавського кооперативного коледжу з приводу виплати їй допомоги на оздоровлення під час щорічної відпустки з відповідним обґрунтуванням. З довідки Полтавського кооперативного коледжу від 03.04.2019 року № 248 щодо показників виконання кошторису за період 01.01.2015 року - 01.06.2018 року вбачається, що фінансово-господарська діяльність навчального закладу у вищевказаний період була збитковою, що дає підстави правомірно стверджувати про факт відсутності коштів у відповідача на виплату будь-якого роду матеріальних допомог, доплат та нарахувань поза межами фонду заробітної плати. Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 у зв`язку з безпідставністю.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій вказує, що пунктом 2.15. Колективного договору на 2013-2015 роки, укладеного 27 березня 2013 року між адміністрацією та профспілковим комітетом Полтавського кооперативного технікуму, визначено, що адміністрація технікуму зобов`язується разом із профспілковим комітетом забезпечити виплату допомоги на оздоровлення у розмірі 100% місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) нри наданні щорічної відпустки, згідно з ст. 57 Закону "Про освіту". На підставі результатів інспекційного відвідування Управління Держпраці у Полтавської області зафіксувало порушення діючого законодавства з боку відповідача, яке полягає у невиплаті їй матеріальної допомоги на оздоровлення, внесено відповідний припис про усунення виявлених порушень, проте у встановлений строк відповідач порушення не усунув, матеріальну допомогу не виплатив. Із змісту відзиву вбачається, що відповідачем не заперечується те, що проігноровано заяви від 20.08.2018 року № 61, від 07.09.2018 року № 104 щодо виплати допомоги на оздоровлення. Відповідач не заперечує щодо наведених нею правових підстав позову, не вказує на неправильне застосуванням норм матеріального права, не доводить, що нею допущено неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Натомість, заперечуючи свій обов`язок виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення, відповідач у відзиві допускає неправильне тлумачення закону та застосування закону, який не підлягає застосуванню, не застосовує закон, який підлягає застосуванню, порушує норми матеріального права. Крім того, матеріальна допомога на оздоровлення педагогічним працівникам носить системний характер виплат і мала бути виплачена всім працівникам коледжу. Очевидним є те, що матеріальна допомога на оздоровлення під час щорічної відпустки, яка є предметом позову, відносяться до додаткової заробітної плати, бо є доплатами, гарантійними і компенсаційними виплатами, передбаченими чинним законодавством, а саме - ст. 57 Закону "Про освіту".

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, надавши клопотання проводити розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами справи, позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, представник відповідача зазначив, що проти позову заперечує, просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а представник відповідача заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 02.09.2013 року по 31.08.2018 року перебувала в трудових відносинах з Полтавським кооперативним коледжем Полтавської облспоживспілки, працювала на посаді викладача юридичних дисциплін та була звільнена за власним бажанням у зв`язку з порушенням працедавцем законодавства про працю за ч. 1 ст. 39 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку (ст. 44 КЗпП України), що підтверджується довідкою, виданою Полтавським кооперативним коледжем Полтавської облспоживспілки № 446 від 21.09.2018 року, копією трудової книжки ОСОБА_2 . серії НОМЕР_1 та витягом з наказу № 76-К від 30.08.2018 року про звільнення.

Постановою КМУ від 14.06.2000 року № 963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" посада "викладач" віднесена до категорії посад педагогічних працівників.

Той факт, що посада, на якій працювала ОСОБА_2 у Полтавському кооперативному коледжі Полтавської облспоживспілки, віднесена до категорії посад педагогічних працівників, підтверджується також атестаційними листами від 27.03.2015 року та від 23.03.2017 року.

В період протягом 2013-2018 років ОСОБА_2 на підставі її заяв надавались роботодавцем щорічні основні відпустки.

Відповідно до витягу наказу № 108 від 16.12.2013 року "Про надання частини щорічної відпустки" ОСОБА_2 , викладачу, надано частину щорічної відпустки тривалістю 8 календарних днів з 02.01.2014 року по 10.01.2014 року в рахунок щорічної основної відпустки за 2013-2014 навчальний рік.

Згідно витягу наказу № 61 від 16.06.2014 року "Про надання щорічної відпустки викладачам" ОСОБА_2 надано щорічну відпустку за 2013 2014 навчальний рік тривалістю 48 календарних днів з 01.07 по 17.08.2014 року.

Відповідно до витягу з наказу № 135 від 18.12.2014 року "Про надання частини щорічної відпустки" надано ОСОБА_2 , викладачу, частину щорічної відпустки тривалістю 12 календарних днів з 12.01.2015 року по 23.01.2015 року в рахунок щорічної основної відпустки за 2014-2015 навчальний рік.

Крім того, згідно витягу наказу № 61 від 15.06.2015 року "Про надання щорічної відпустки викладачам" надано щорічну відпустку за 2014 2015 навчальний рік викладачу технікуму ОСОБА_2 тривалістю 44 календарних днів з 01.07 по 13.08.2015 року.

Як вбачається з витягу наказу № 141 від 16.12.2015 року "Про надання частини щорічної відпустки", надано ОСОБА_2 , викладачу, частину щорічної відпустки тривалістю 16 календарних днів з 14.01.2016 року по 29.01.2016 року в рахунок щорічної основної відпустки за 2015-2016 навчальний рік.

Згідно витягу наказу № 37 від 09.06.2016 року "Про надання щорічної відпустки викладачам" надано щорічну відпустку викладачу технікуму ОСОБА_2 за 2015 2016 навчальний рік тривалістю 40 календарних днів з 01.07 по 09.08.2016 року.

Відповідно до витягу з наказу № 105 від 22.12.2016 року "Про надання частини щорічної відпустки" надано ОСОБА_2 , викладачу, частину щорічної відпустки тривалістю 16 календарних днів з 16.01.2017 року по 31.01.2017 року в рахунок щорічної основної відпустки за 2016-2017 навчальний рік.

Також відповідно до витягу з наказу № 41 від 19.06.2017 року "Про надання щорічної відпустки викладачам" надано щорічну відпустку викладачу технікуму ОСОБА_2 за 2016 2017 навчальний рік тривалістю 40 календарних днів з 03.07 по 11.08.2017 року.

Як вбачається з витягу наказу № 98 від 28.12.2017 року "Про надання частини щорічної відпустки", надано ОСОБА_2 , викладачу, частину щорічної відпустки тривалістю 17 календарних днів з 15.01.2018 року по 31.01.2018 року в рахунок щорічної основної відпустки за 2017-2018 навчальний рік.

Згідно витягу з наказу № 66 від 12.06.2018 року "Про надання щорічної відпустки педагогічним працівникам" надано невикористану частину щорічної відпустки педагогічному працівнику ОСОБА_2 за 2017-2018 навчальний рік тривалістю 39 календарних днів з 02.07 по 09.08.2018 року.

В ст. 57 Закону України "Про освіту" в редакції закону № 1060-ХІІ від 23.05.1991 року визначено, що держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки

Норма ст. 57 Закону України "Про освіту" в редакції закону № 2145-VIII від 05.09.2017 року визначає, що держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

В п. 2.15 Колективного договору на 2013-2015 роки між адміністрацією та профспілковим комітетом Полтавського кооперативного технікуму Полтавської облспоживспілки, реєстровий номер 130 від 29.04.2013 року, передбачено обов`язок адміністрації у сфері гарантій оплати праці зхдійснювати виплату допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам в розмірі 100 % місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, згідно ст. 57 Закону України "Про освіту".

Крім того, в п. 2.16 Колективного договору на 2015-2017 роки між адміністрацією та профспілковим комітетом Полтавського кооперативного технікуму, реєстровий номер 72 від 07.05.2015 року, передбачено обов`язок адміністрації здійснювати виплату допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам в розмірі 100 % місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, згідно ст. 57 Закону України "Про освіту". При наявності коштів.

При наданні щорічної відпустки за 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальні роки ОСОБА_2 не виплачувалась матеріальна допомога на оздоровлення, яка повинна була бути виплачена в обов`язковому порядку при наданні щорічних відпусток, що підтверджується розрахунковими листами ОСОБА_2 за період з вересня 2013 року по серпень 2018 року, що також не заперечувалось представником відповідача у відзиві на позовну заяву.

При цьому, доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для нарахування та виплати у вищевказані періоди матеріальної допомоги на оздоровлення з огляду на те, що ОСОБА_2 не зверталась з відповідними письмовими заявами, суд вважає безпідставними, оскільки подання таких заяв жодним нормативним актом не передбачене, тоді як чинне законодавство про освіту визначає як підставу для надання такої допомоги сам факт надання педагогічному працівнику щорічної відпустки.

Згідно листа Управління Держпраці у Полтавській області від 30.08.2018 року за вих. № 16-С849/01/14-04/199, адресованого ОСОБА_2 , Управлінням розглянуті її заяви щодо порушення стосовно неї вимог законодавства про працю адміністрацією Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки, вказано, що з приводу неоплати годин додаткового педагогічного навантаження за 2016-2017 навчальний рік, адміністрацією коледжу не надано документи з даного питання, тому рекомендовано звернутися до суду. Як свідчать матеріали інспекційного відвідування, стосовно неї порушено вимоги законодавства про працю, а саме: абзац 9 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про освіту" в частині виплати педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки; ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", ч. 1 ст. 115 КЗпП України щодо строків та періодичності виплати заробітної плати; ст. 24 Закону України "Про відпустки", ч. 4 ст. 115 КЗпП України в частині виплати працівникові заробітної плати за весь час щорічної відпустки не пізніше ніж за три дні до її початку; наказу МОН від 26.09.2005 року № 557 "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ" в частині підвищення посадових окладів та встановлення тарифних розрядів; постанови КМУ від 23.03.2011 року № 373 "Про встановлення надбавки педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів не залежно від їх підпорядкування" в частині виплати надбавки педагогічним працівникам за престижність педагогічної праці; ст. 33 Закону України "Про оплату праці", ч. 6 ст. 95 КЗпП України щодо індексації грошових коштів доходів населення в установленому законодавством порядку; ст. 39 КЗпП України в частині дострокового розірвання строкового трудового договору на вимогу працівника в разі порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору; ч. 2 ст. 43 Конституції України щодо заборони використання примусової праці. За результатами інспекційного відвідування вжито заходів в межах наданих повноважень.

Як вбачається з припису про усунення виявлених порушень № ПЛ1734/169/АВ/П від 06.09.2018 року, інспектором праці Управління Держпраці у Полтавській області відповідно до статті 259 КЗпП України, ч. 3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункту 19 "Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 року, проведено інспекційне відвідування Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування від 29.08.2018 року № ПЛ1734/169/АВ. У зв`язку з цим відповідно до пункту 27 "Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 року, зобов`язано в.о. директора Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки ОСОБА_3 Вікторівну усунути порушення до 06.10.2018 року. Відповідно до змісту п.п. 1, 2 акту, усуненнню підлягають порушення абз. 9 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про освіту, ст. 9 КЗпП України, а саме: при наданні педагогічним працівникам закладу щорічної відпустки виплата допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) не проводилася, про що свідчать їх розрахункові листи та накази. Наприклад, наказом від 12.06.2018 року № 66 викладачу надано частину невикористаної щорічної відпустки з 02.07.2018 року по 09.08.2018 року терміном 39 к.д., при цьому виплату допомоги на оздоровлення згідно абз. 9 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про освіту" не проведено, про що свідчить розрахунковий лист за липень 2018 року. Відповідне порушення мало місце і стосовно інших педагогічних працівників закладу (наприклад, ОСОБА_2 та інших). Пунком 2.7 колективного договору на 2015-2017 роки визначено "здійснювати виплату допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам в розмірі 100 % місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, згідно ст. 57 Закону України "Про освіту" при наявності коштів". Даний пункт колективного договору свідчить про порушення вимог ст. 9 КЗпП України, якою визначено, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівника порівняно з законодавством України, є недійсними.

Не переконливими і такими, що не заслуговують на увагу, суд вважає посилання представника відповідача в обґрунтування заперечень проти позову на відсутність фінансової можливості для виплати матеріальної допомоги позивачу.

В ст. 57 Закону України "Про освіту" визначені державні гарантії педагогічним і науково-педагогічним працівникам.

За змістом абз. 9 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про освіту" однією з таких державних гарантій є виплата державною педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

При цьому, очевидно, що виплата матеріальної допомоги чинним законодавством не ставиться в залежність від наявності у відповідного закладу освіти коштів, має обов`язковий характер та виплачується при наданні працівнику щорічної відпустки.

Як визначено в ст. 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Таким чином, очевидно, що положення п. 2.16 Колективного договору на 2015-2017 роки між адміністрацією та профспілковим комітетом Полтавського кооперативного технікуму, реєстровий номер 72 від 07.05.2015 року, згідно з яким обов`язок адміністрації здійснювати виплату допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам в розмірі 100 % місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, згідно ст. 57 Закону України "Про освіту" пов`язується з наявністю коштів, суперечить власне положенням ст. 57 Закону України "Про освіту", є недійсним з огляду на норми ст. 9 КЗпП України, позаяк об`єктивно погіршує становище працівників та звужує обсяг державних гарантій.

Відповідно, доводи представника відповідача про те, що фінансово-господарська діяльність навчального закладу була збитковою у період 2013-2018 років, що дає підстави правомірно стверджувати про факт відсутності коштів у відповідача на виплату будь-якого роду матеріальних допомог, а виплата допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу при наданні щорічної відпустки напряму залежить від наявності коштів, не заслуговують на увагу, оскільки є такими, що напряму суперечить чинному законодавству, а саме абз. 9 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про освіту" та ст. 9 КЗпП України.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень позивача про безпідставне та незаконне ненарахування та невиплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічних відпусток за 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальні роки та, відповідно, наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на її користь відповідних виплат.

З огляду на вищенаведене, сума матеріальної допомоги на оздоровлення, яка мала бути виплачена при наданні щорічної відпустки за 2013/2014 навчальний рік становить 1550 грн. 64 коп., за 2014/2015 навчальний рік становить 1550 грн. 64 коп., за 2015/2016 навчальний рік становить 2334 грн. 45 коп., за 2016/2017 навчальний рік становить 3570 грн. 08 коп., за 2017/2018 навчальний рік становить 4264 грн. 04 коп., а всього 13269 грн. 85 коп.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_2 матеріальна допомога на оздоровлення, яка відповідно до положень ст. 57 Закону України "Про освіту" обов`язково повинна бути виплачена при наданні щорічних відпусток за 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальні роки, фактично не виплачувалась, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на її користь коштів в загальному розмірі 13269 грн. 85 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки (місцезнаходження м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 9/17, код ЄДРПОУ - 01788094) про стягнення допомоги на оздоровлення задовольнити.

Стягнути з Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки на користь ОСОБА_2 заборгованість по матеріальній допомозі на оздоровлення, яка мала бути виплачена при наданні щорічних відпусток за 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальні роки, в сумі 13269 (тринадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн. 85 коп. з вирахуванням з цієї суми передбачених законодавством податків та зборів з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 01.07. 2019 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЄ. В. Парахіна