Справа № 368/195/19
Рішення

Іменем України

"25" квітня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Салій Я.С.

За участі:

Представник позивача - ОСОБА_1

Відповідач - ОСОБА_2

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

14.02.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

- шлюб між ним, - ОСОБА_2, та ОСОБА_3, зареєстрований Кагарлицьким відділом ДРАЦС ГТ УЮ у Київській області району 02.02.2018 року, а/з №9 розірвати.

Позовні вимоги позивач ОСОБА_2 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступним.

З відповідачкою по справі вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 2018 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб.

Від шлюбу дітей не мають.

Шлюбно-сімейні стосунки між ним та відповідачкою припинені з січня 2019 року, причиною цьому послужило те, що відповідачка на протязі їхнього подружнього життя влаштовує сварки, непорозуміння.

До нього, як до чоловіка, - не прислухається, в будь - яких його порад, кричить йому, що вона в них не потребує, відразу ж збирає свої речі і їде до своєї матері в Миронівський район. Потім він її перепрошує, щоб вона знову повернулася до нього, але після декількох днів вона знову влаштовує йому сварку і їде, куди, - йому не відомо .

Постійні сварки та непорозуміння призвели до того, що сім'я їхня розпалася, вони втратили почуття поваги та любові один до одного і шлюбні стосунки припинили.

Така поведінка відповідачки в сім'ї дуже негативно впливає на стан його здоровя, він дуже похудав, зблід на обличчі, втратив спокій та сон.

В даний час ні він, ні відповідач миритися не бажають, при відносинах,які склалися між ними, - примирення не можливе, а тому він вважає, що сімя їхня давно розпалася і шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки примирення та збереження сімї є неможливим і не доцільним.

Спільно нажитого майна, яке б підлягало поділу у них ненемає . Через Кагарлицький райвідділ ДРАЦС ГТ УЮ у Київській області відповідачка відмовляється розірвати шлюб, а тому він вимушений звернутися до суду з даною заявою .

Згідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя .

Згідно ч. ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 4. 23,28 ЦПК України, ст.ст. ч. З ст. 105, ч.І ст.110,112 Сімейного кодексу України, - просить задовольнити позовні вимоги, викладені в прохальній частині його позовної заяви.

14.02.2019 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

01.03.2019 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в загальному позовному порядку, призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 25.03.2019 року.

25.03.2019 року слухання справи було знято з розгляду, призначено підготовче судове засідання на 09 год. 00 хв. 25.04.2019 року.

В підготовче судове засідання, якен відбулося 25.04.2019 року, позивач ОСОБА_2 не з»явився, хоча повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи, проте, з»явився його представник, - адвокат ОСОБА_1

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 25.04.2019 року, представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила суд не надавати сторонам строк на примирення, адже, з огляду на відносини, які склалися між сторонами, - надання такого строку немає сенсу.

Вважала за можливе вирішити спір по суті в підгготовчому судовому засіданні, - не призначаючи слухання до основного.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 25.04.2019 року, відповідачка ОСОБА_3 позов визнала, процесуальні наслідки визнання позову їй судом в судовому засіданні роз»яснені, їй зрозумілі.

Про визнання позову відповідачка ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву, яка приєднана до матеріалів кримінального провадження.

Просила суд вирішити питання по суті з підготовчого судового засідання, розірвавши шлюб під час підготовчого судового засідання, - не призначаючи справу до основного судового засідання.

Заперечувала проти надання строку на примирення, так як вона вже намагалася налагодити стосунки з позивачем, але, з огляду на ту обставину, що у відповідача вже є інша людина, - примирення неможливе.

Після розірвання шлюбу має бажання мати прізвище, яке вона отримала внаслідок одруження, - ОСОБА_3.

Визнання уточненого позову відповідачем ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з:

- довідки, виданої 20.02.2019 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, відповідачка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 20.06.2018 року за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Шубівка, вул. Пушкіна, будинок № 19 а.

Відповідно, враховуючи місце реєстрації відповідача ОСОБА_3, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

Позивачем по справі є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, паспорт громадянина України серії СТ 337531, виданий 31 січня 2013 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 09264, Київська область, Кагарлицький район, с. Шубівка, вул. Пушкіна, 19 а.

Відповідачем по даній справі є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Вікторівка Миронівського району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України № 001735310, виданий 05.04.2018 року органом 3237, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: 09264, Київська область, Кагарлицький район, с. Шубівка, вул. Пушкіна, 19 а.

Спір між сторонами виник щодо шлюбу, зокрема, щодо його розірвання за наступних обставин.

02 лютого 2018 року позивач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з відповідачкою, - ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Глеба) ОСОБА_4.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І ОК № 241698, яке видане 02 лютого 2018 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, Україна, громадянин України, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка село Вікторівка Миронівського району Київської області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 02 лютого 2018 року, про що 02 лютого 2018 року складено відповідний актовий запис за № 9.

Прізвища після державної реєстрації шлюбу:

Чоловіка ОСОБА_2.

Дружини ОСОБА_2.

Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, майнових спорів немає, шлюб сторони розривають вперше.

Обставини справи, що характеризують обставини сімейного життя сторін.

Як встановлено судом під час судового засідання з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 припинили остаточно підтримувати шлюбно сімейні відносини з лютого 2019 року.

Відповідно, сторони проживають на різних житлових площах, в різних населених пунктах, спільного сімейного бюджету не ведуть, мають окреме особисте життя.

Майнових спорів між сторонами немає.

Відповідно, як вбачається з матеріалів справи, які встановлені судом в судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 категорично наполягає на розірванні шлюбу, категорично не бажає отримувати термін на примирення, відповідно, суд вважає, що в даному випадку примирення між сторонами є неможливим, в зв»язку з тим, що позивач категорично заперечує проти надання терміну на примирення.

Що стосується відповідачки ОСОБА_3, то вона в судовому засіданні позов визнала, просила суд не недавати термін на примирення, так як вважає, що, з огляду на їхні відносини, примирення неможливе взагалі, у них різні погляди на життя, різні інтереси, різне коло спілкування, окрім того, вона обізнана в тій ситуації, що позивач має іншу людину.

Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним.

ОСОБА_6 України.

Згідно ст. 21 ОСОБА_6 України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 51 ОСОБА_6 України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов»язки у шлюбі та сім»ї.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 ОСОБА_6 України закріплює принципове положення, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено в ч. 1 ст. 24 С К України.

Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насильства з боку інших осіб.

Відповідно, як вбачається з обставин, встановлених судом в судовому засіданні, відсутня згода на продовження існування даного шлюбу обох сторін, - що є беззаперечною підставою для розірвання такого шлюбу, так як продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам обох сторін.

Норми галузевого права, - норми СК України.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Як встановлено судом в даному випадку між сторонами тривалий час відсутні почуття взаємної поваги та любові, підтримки, даний шлюб існує лише формально, - завдяки його державній реєстрації, хоча фактичних шлюбно сімейних відносин немає, відсутнє поняття сім»ї як в розумінні норм СК України, так і в розумінні норм звичаєвого права, яке, також, на думку суду повинно враховуватися в справах даної категорії, так як воно основане на загальнолюдських поняттях, що стосуються сім»ї, напроти, між сторонами існують відносини, які унеможливлюють існування сім»ї між строронами, та дані відносини з часом, зважаючи на окреме проживання сторін в різних населених пунктах, їх небажання підтримувати шлюбно сімейні відносини, - лише посилюються.

Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки.

Як судом вказано вище, під час слухання справи встановлено, що, зглядаючись на обставини проживання сторін, їхнє спільне проживання не утворює поняття «сім»я» в розумінні положень СК України, так як судом вже зазначалося вище, сторони по справі поза розумним строком не проживають як чоловік та жінка, у сторін відсутнє бажання підтримувати будь які відносини один з одним, в них відсутній спільний побут, спільний бюджет, тощо.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення.

Отже, припинення правовідношення, - антипод встановлення правовідношення, який має випадки, коли інтересам особи, права якої порушені значною мірою, відповідає саме припинення існуючого сімейного правовідношення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Щодо відсутності згоди сторін на продовження шлюбу судом вказано вище, при обгрунтуванні застосування положень ст. 51 ОСОБА_6 України до даного спору.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає положенню ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Аасамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно якої чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім»ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та дружини та збереження шлюбу буде суперечити як інтересам чоловіка, так і інтересам дружини.

Суд задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, як це зазначено в абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, чого в даному шлюбі, на думку суду, немає, причому, з обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Отже, шлюб може бути припинено шляхом його розірвання за життя подружжя внаслідок волевиявлення обох або одного з них у суді або в органах РАЦСу. Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і бажають його розірвати.

Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб»єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім»ї, як основи суспільства.

Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами.

Суд наголошує, що в даному випадку має місце пряма воля як позивача, яка має вираз у позовній заяві, та в позиції його представника в судовому засіданні, так і пряма воля відповідачки на розірвання шлюбу, яка має вираз у визнанні позову, подання письмової заяви клопотання про визнання позову, поданні усної заяви з категоричним запереченням на надання терміну на примирення, що зводить нанівець намагання суду на примирення подружжя, яке, на думку суду, в даному випадку неможливе, з огляду на тривалий час існування шлюбу лише документально, без наявності фактичних взаємовідносин подружжя, та інших обставин справи, які судом вказано вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред»ялений одним із подружжя у будь який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вказано судом вище, сторони не підтримують шлюбно сімейних відносин тривалий час, майнового спору між сторонами немає, шлюб розривають вперше, дітей немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя.

Так, судом встановлено, що існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам відповідачки.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень ОСОБА_6 України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини.

Що стосується прізвища, то суд приймає рішення щодо задоволення вимоги відповідачки мати прізвище після розірвання шлюбу те, яке вона отримала після реєстрації шлюбу.

Так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, суд зазначає, що вирішення даного питання цілком та повністю лежить на юридичній відповідальності відповідачки ОСОБА_3 з огляду на положення ч. 4 ст. 12 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Так, дійсно, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд приймає рішення про залишення відповідачці прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, - ОСОБА_3, причому, суд зазначає, що вибір прізвища після розірвання шлюбу є виключним правом лише відповідачки, так як під час вирішення даного питання думка позивача ОСОБА_2 при вирішенні спору судом не враховується.

Що стосується порядку та способу виконання даного рішення, то згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб.

Згідно ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 214 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовував позовну заяву позивач ОСОБА_2, - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст. 21, 51 ОСОБА_6 України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 88, 107, 118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення;

- судові витрати слід залишити за позивачем ОСОБА_2, не стягуючи такі витрати з відповідачки ОСОБА_3;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Відповідно, даний шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, зважаючи на обставини справи, примирення між стронами не можливе, продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому має бути розірваний на підставі рішення суду.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

В матеріалах справи містяться:

- квитанція № 25621232 - 1 від 12 лютого 2019 року, яка засвідчує той факт, що позивачем ОСОБА_2 при подачі позовної заяви сплачено 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору, проте, враховуючи ту обставину, що позивач ОСОБА_2 в прохальній частині не ставить питання про стягнення з відповідачки на його користь понесених ним судових витрат, крім того, його представник в судовому засіданні зазначила, що судові витрати позивач стягувати з відповідачки не бажає, то судові витрати слід залишити за позивачем не стягуючи їх з відповідачки ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 21, 51 ОСОБА_6 України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 4, ст. 5, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ст. 29, ч.ч. 1, 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2 ст. 144, ст. 280 283, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 263, 265, 268, ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 02 лютого 2018 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянином України, паспорт громадянина України серії СТ 337531, виданий 31 січня 2013 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Глеба) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянкою України, паспорт громадянки України № 001735310, виданий 05.04.2018 року органом 3237, РНОКПП НОМЕР_2, свідоцтво про шлюб серії І ОК № 241698, яке видане 02 лютого 2018 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 9, - розірвати.

Після вступу рішення в законну силу ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Глеба) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянці України, паспорт громадянки України № 001735310, виданий 05.04.2018 року органом 3237, РНОКПП НОМЕР_2, залишити прізвище, - ОСОБА_2.

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно після набрання законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч. 2 ст. 115 СК України).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Закаблук