Головуючий суду 1 інстанції - Воронкін О.А.
Доповідач -Карташов О.Ю,
Справа № 431/753/19
Провадження № 22-ц/810/245/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Стахова Н.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка», Світлівська сільська рада Старобільського району

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу

Старобільського районного суду Луганської області від 26 лютого 2019 року, ухваленого у складі судді Воронкіна О.А. в залі судових засідань Старобільського районного суду Луганської області у м. Старобільську

у справі за позовною заявою

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка», Світлівської сільської ради Старобільського району про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка», Світлівської сільської ради Старобільського району про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 26 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ Агрофірма «Калмичанка», Світлівської сільської ради Старобільського району про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнано неподаною і повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 26 лютого 2019 року та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права та порушує право заявника на вільний доступ до правосуддя, зокрема, у суду першої інстанції не було підстав для повернення заяви заявнику з причини не сплати судового збору, оскільки він разом з викладеним на українській мові позовом представив суду першої інстанції оригінал квитанції про сплату судового збору від 19.02.2019 року.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 13 червня 2019 року ТОВ Агрофірма «Калмичанка» та Світлівській сільській раді Старобільського району роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзивів на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиви на апеляційну скаргу подані не були.

Розгляд апеляційної скарги проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 04 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано заявнику усунути недоліки, а саме, суд посилаючись на ст.ст. 175, 176, 177 ЦПК України, виходив з того, що позовна заява, подана на російській мові, повинна бути викладена державною (українською) мовою; позивачем до позовної заяви надано не завірені копії документів; у позовній заяві у відомостях про відповідача не вказано ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреса електронної пошти; позовна заява не містить зазначення ціни позову.

Також, позивачу необхідно сплатити судовий збір та надати суду оригінал документу що підтверджують сплату судового збору.

Крім того, позивачем не надано відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору та в позовній заяві не зазначене власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так, частиною 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У відповідності до ч. 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної зави всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяв копії відповідних доказів).

Згідно змісту ст. 95 ЦПК України вбачається, що учасник справи може надавати суду письмові докази і в копіях.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Постановляючи ухвалу від 26 лютого 2019 року про визнання позовної заяви неподаною та повернення заявнику, суд виходив із того, що ОСОБА_1 не усунув недоліки заяви, на які було вказано в ухвалі суду від 17.04.2019 року, а саме, позивачем не сплачено судовий збір у повному обсязі за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди.

Проте, до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Постановляючи оскаржену ухвалу районний суд не прийняв до уваги та не дав оцінку квитанції про сплату судового збору від 19.02.2019 року, разом з тим, зазначена квитанція відсутня в наданих апеляційному суду матеріалах справи, як і позовна заява викладена позивачем державною мовою.

Відтак, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо визнання позовної заяви неподаною та повернення заявнику з підстав не сплати судового збору.

Оцінюючи аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

На підставі викладеного, колегія суддів судової палати вважає, що у суду не було правових підстав для повернення заяви.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що питання про можливість відкриття провадження у справі вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 26 лютого 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 липня 2019 року.

Головуючий

Судді: