Справа № 635/4016/17
Провадження № 2/635/2149/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року селище Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Зуєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представник позивача ОСОБА_6

представник третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_5 - ОСОБА_7 .

ВСТАНОВИВ:

позивач подала до суду позовну заяву та просить визнати за нею право власності на Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що ОСОБА_8 з 1954 року на підставі рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради депутатів трудящих Харківського району на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_11 . Згодом у 1965 році вказане домоволодіння було перебудовано його власником, але правовстановлюючих документів за життя не отримував, державну реєстрацію не проводив. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8 залишилися його дружина - ОСОБА_9 та діти - ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9 . Спадкоємцями за законом після смерті останньої залишилися її діти - ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , проте за життя останні не зареєстрували право власності на спадкове майно. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_11 . Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_11 залишилися його дружина - ОСОБА_3 та діти - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Відомості про те, що ОСОБА_11 та його спадкоємці прийняли спадщину після смерті власника домоволодіння ОСОБА_8 відсутні. ОСОБА_2 фактично в управління/ володіння спадщиною не вступала, заяву про прийняття спадщини не подавала. Отже, ОСОБА_11 та ОСОБА_2 відмовилися від спадщини після смерті батьків - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 В свою чергу, ОСОБА_10 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_8 , шляхом фактичного вступу у володіння будинком АДРЕСА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 померла. За життя остання залишила заповіт, яким належну їй частину житлового будинку АДРЕСА_4 заповіла ОСОБА_12 . Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_10 , тому вона є власником Ѕ частини спірного домоволодіння. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2017 року відкрито провадження по справі.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , яка діє на підставі адвокатської угоди про надання правової допомоги від 20 вересня 2017 року подала суду письмові заперечення, в яких просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 вже зверталася до суду з позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування та рішенням суду їй було відмовлено в задоволенні позову. В ході розгляду вказаної справи судом було встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_4 , а на його місті не ОСОБА_8 , а ОСОБА_11 та ОСОБА_3 побудували новий; за життя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не набули права власності на новозбудований житловий будинок за вищевказаною адресою, тому і їх спадкоємці не набувають право власності у порядку спадкування. ОСОБА_10 склала заповіт на ОСОБА_1 , але спадкового майна остання не мала. За вказаних обставин, предмет спору взагалі відсутній, особа не може претендувати на майно якого не має, оскільки наявний лише документ на житловий будинок - свідоцтво про право власності від 1954 року, а самого будинку не має. При цьому, житловий будинок, що побудований в 1965 році є самовільним будівництвом, ОСОБА_8 за життя не звертався про його оформлення, оскільки він його не будував. Рішення Харківського районного суду Харківської області по цивільній справі за попереднім позовом ОСОБА_1 , яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду та постановою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, набрало законної сили. Оскільки, позивачем не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тому в їх задоволенні треба відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також подали суду письмові заперечення, в яких просили відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивач не надала докази на підтвердження позовних вимог. Посилалися на ті ж обставини, що викладені представником ОСОБА_5 - ОСОБА_7 в своїх письмових поясненнях.

Представник Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив розглянути справу в межах діючого законодавства. Вказав, що в грудні 2008 року Харківським районним судом Харківської області розглядалася цивільна справа № 2-5866/08 за позовом ОСОБА_10 та ОСОБА_2 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності, третя особа: ОСОБА_3 . В позовній заяві позивачі вказували, що вони за власні кошти побудували будинок АДРЕСА_4 . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2008 року, визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_4 , видане на ім`я ОСОБА_8 ; визнано право власності на 1/3 частини будинку АДРЕСА_3 за ОСОБА_10 та право власності на 1/3 частини будинку АДРЕСА_3 за ОСОБА_2. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2010 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2008 року скасовано. В подальшому, Харківським районним судом Харківської області розглядалася цивільна справа № 2034/2-1000/2011 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання свідоцтва про право власності недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2013 року по цивільній справі № 2034/2-1000/2011 визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинок, розташований по АДРЕСА_4 , видане Харківською райдержадміністрацією 04 листопада 1995 року на ім`я ОСОБА_8 ; відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за законом; також відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. В рішенні суду від 16 серпня 2013 року у справі № 2034/2-1000/2011 встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за життя не набули право власності на новозбудований житловий будинок АДРЕСА_4 , тому спадкоємці також не набули право власності у порядку спадкування. Оскільки вказаний факт доведено, тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, а вказані обставини - повторному доказуванню. Також при розгляді цивільної справи № 2034/2-1000/2011 Харківським районним судом було встановлено, що у 1965 році ОСОБА_11 з метою поліпшення умов сім`ї, з дозволу власника домоволодіння ОСОБА_8 розпочато будівництво нового житлового будинку з прибудовами у межах домоволодіння АДРЕСА_3 під солом`яною покрівлею будинок було знесено, а на його місці побудовано новий. В рішенні зазначено, що вказані обставини також підтвердили в судовому засіданні і всі сторони по справі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2013 року рішення Харківського районного суду залишено без змін. Апеляційний суд Харківської області встановив, що житловий будинок АДРЕСА_1 , стіни - дерево, покрівля- солома, підлога - глинобитна) за АДРЕСА_4 , зареєстрований за ОСОБА_8 знесено, а на земельній ділянці в порядку перебування зведено новий житловий будинок з прибудовами, загальною площею 116,3 кв.м. На підтвердження своїх доводів щодо будівництва будинку саме подружжям ОСОБА_11 та ОСОБА_3 позивачами надані документи: дублікати чеків та накладних на придбання цегли, цементу, бетону, каменю та інших будівельних матеріалів. За життя ОСОБА_8 не ставив питання про узаконення будинку АДРЕСА_4 , тому предмет спору відсутній.

08 грудня 2017 року позивач подала суду письмові пояснення, в яких просила задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на наступне. Спір між сторонами розглядався неодноразово. Так, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2013 року по справі № 2034/2-1000/2011 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання свідоцтва про право власності недійсним та визнання за ними права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11 , визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_4 , видане Харківською райдержадміністрацією 04 листопада 1995 року на ім`я ОСОБА_8 ; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_14 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом - відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2013 року рішення суду від 16 серпня 2013 року залишено без змін. Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 січня 2015 року касаційна скарга відхилена, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року по справі № 635/10725/14-ц за позовом ОСОБА_3 до Пісочинської селищної ради про визнання права власності, вимоги позивача задоволено повністю та визнано за ОСОБА_3 право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 116,2 кв. м., житловою площею 68,70 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_4 . Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року рішення суду від 11 грудня 2014 року скасовано та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 . Таким чином, на сьогоднішній час право власності на спірний житловий будинок не визнано за жодним із можливих спадкоємців, а спір між сторонами досі існує. Крім того, на думку представника третіх осіб, рішенням суду від 16 серпня 2013 року встановлено преюдиційний факт власності ОСОБА_11 та ОСОБА_3 на спірне домоволодіння, проте ОСОБА_3 заявляла позов про визнання права власності на спірне домоволодіння після смерті свого чоловіка ОСОБА_11 , а рішенням суду від 16 серпня 2013 року така вимога не задоволена, тому не можна стверджувати про встановлення певного преюдиційного факту щодо власності на спірне домоволодіння. Щодо правового режиму спірного майна, то домоволодіння АДРЕСА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради депутатів трудящих Харківського району від 13 серпня 1954 року на праві власності належить ОСОБА_8 . 14 серпня 1954 року на підставі вказаного рішення видано свідоцтво про право власності на домоволодіння АДРЕСА_3 перейменоване на № АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою. У 1965 році ОСОБА_8 вказане домоволодіння зніс, а на його місті у тому ж році побудував нове. Вказані дії міг робити лише дійсний власник, оскільки виключно власнику належить право розпоряджатися майном, тобто визначати його юридичну долю, зокрема і зносити. У період 1965-1988 років підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт придбання та/чи будівництва будинку. Тобто, право власності на новозбудований будинок у ОСОБА_8 виникло з моменту завершення фактичного будівництва індивідуального житлового будинку у 1965 році та таке право не пов`язувалося із його державною реєстрацією. Проте за час свого життя ОСОБА_8 не оформив право власності в установленому законом порядку, що не є підставою для позбавлення останнього та його спадкоємців права на майно. Єдиною підставою, що може обмежити визнання права власності є самочинність будівництва, але спірне домоволодіння таким не є, оскільки новозбудований житловий об`єкт прийнятий в експлуатацію на підставі рішення виконкому Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області № 238 від 21 березня 1989 року та надано дозвіл на оформлення та прийняття до експлуатації самочинно збудованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , виключно на ім`я ОСОБА_8 ; вказане рішення є чинним. Актом державної приймальної комісії затвердженим рішенням виконкому Пісочинської селищної Ради № 3 від 22 березня 1989 року житловий будинок літ. «А-1» прийнято до експлуатації, також актом державної приймальної комісії затвердженим рішенням виконкому Пісочинської селищної ради № 9 від 29 вересня 1995 року прийнято до експлуатації прибудову літ. «А1-1»; вказаний акт є чинним. Саме на підставі цих документів оформлено право власності на будинок АДРЕСА_4 , в цілому на ім`я ОСОБА_8 з видачою свідоцтва про право власності від 04 листопада 1995 року, яке скасовано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2013 року.

22 січня 2018 року ОСОБА_2 подала суду клопотання, в якому підтримала вимоги позивача та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що її батько - ОСОБА_8 з 1954 року є власником житлового будинку АДРЕСА_4 . На цей час в будинку постійно проживали ОСОБА_2 , її батьки: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 , її сестра ОСОБА_10 та брат - ОСОБА_11 . У 1965 році ОСОБА_8 , як власник будинку, з метою розширення площі вказаного будинку, прийняв рішення про його перебудову. В будівництві нового будинку приймали участь всі його мешканці, навіть ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком; всі допомагали збудувати будинок, як коштами, так і власними силами, тому житловий будинок був збудований у короткий строк, а саме будівництво було розпочато в квітні 1965 року і завершено в жовтні того ж року. Після цього, в будинку проживали батьки - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , сестра ОСОБА_10 та брат ОСОБА_11 . Той факт, що власником нового будинку був ОСОБА_8 ні в кого не викликав сумнівів, тому останній не реєстрував своє право на нього, при цьому і законодавство на той час цього не вимагало. Після смерті батьків в спірному будинку фактично проживали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 разом зі своєю сім`єю. Між спадкоємцями було вирішено, що всі вони мають рівні частки у спадковому майні, але право на спадщину вони не оформили, у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на житловий будинок були відсутні. Свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок було оформлено тільки в 1995 році на ім`я ОСОБА_8 . За рішенням суду свідоцтво про право власності від 1995 року скасовано. В 2007 році ОСОБА_11 помер. Після його смерті дружина та діти померлого заявили, що вони будували житловий будинок АДРЕСА_3 , а отже є єдиними його власниками. На цей час спірний житловий будинок фактично нічий. ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_4 , не претендує; з заявою про прийняття спадщини не зверталась і фактично її не прийняла, заповіту не має.

22 січня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подали суду письмові пояснення, в яких просили відмовити позивачу в задоволенні її вимог до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно в повному обсязі, посилаючись на наступне. ОСОБА_1 не вказала, що вона раніше зверталася до Харківського районного суду Харківської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_10 та рішенням суду від 16 серпня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2013 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання свідоцтва про право власності недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинок, розташований по АДРЕСА_4 , видане Харківською райдержадміністрацією 04.11.1995 року на ім`я ОСОБА_8 ; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом - відмовлено. Предметом спору по вказаній справі був житловий будинок АДРЕСА_4 побудований АДРЕСА_9 1965 році замість знесеного старого будинку право власності на який належало ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14 серпня 1954 року. В ході розгляду вказаної справи судом встановлені наступні обставини: відповідно до свідоцтва про право власності від 14 серпня 1954 року, виданого Пісочинською селищною радою ОСОБА_15 на праві власності належало домоволодіння АДРЕСА_4 , в подальшому нумерацію будинків було змінено АДРЕСА_11 . Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду харківської області від 04 грудня 2013 року встановлено, що в 1965 році ОСОБА_11 з метою поліпшення житлових умов сім`ї, з дозволу власника домоволодіння ОСОБА_8 розпочато будівництво нового житлового будинку з прибудовами в межах домоволодіння АДРЕСА_4 ; старий глинобитний будинок був знесений та на його місці побудований новий. На підтвердження доводів щодо будівництва будинку саме подружжям ОСОБА_11 та ОСОБА_3 останньою надані документи: дублікати чеків та накладних на придбання цегли, цементу, бетону, каменю та інших будівельних матеріалів. Також апеляційний суд вказав, що при таких обставинах суд вважав встановленим той факт, що старий глинобитний будинок АДРЕСА_1 ) право власності на який зареєстровано в 1954 році за ОСОБА_8 знесено та на його місці ОСОБА_11 під час шлюбу з ОСОБА_3 побудований новий будинок , а доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про те, що зазначений будинок був побудований ОСОБА_8 та його дружиною такими, що не знайшли свого підтвердження. За вказаних обставин, вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки старий будинок був знесений, а новий побудований подружжям ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , а не ОСОБА_8 ; спадкодавець ОСОБА_10 не набула права власності на спірний житловий будинок, а отже і спадкоємиць останньої не набуває право власності на нього у порядку спадкування.

14 квітня 2018 року ОСОБА_3 ОСОБА_17 подали суду відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити позивачу в задоволенні вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом в повному обсязі, оскільки за життя ОСОБА_8 спірне домоволодіння не оформляв, а ОСОБА_10 не оформляла за життя спадкове майно, бо не вважала, що воно є, тому рішенням суду від 16 серпня 2013 року ОСОБА_1 відмовлено у визнанні права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_10 , в зв`язку із відсутністю у заповідача права власності на вказане у заповіті майно.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 представника третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

17 серпня 2018 року представник третьої особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 - ОСОБА_7. подала суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та того ж дня ознайомилася з ними.

14 листопада 2018 року представник третьої особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 - ОСОБА_7. подала суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та 23 листопада 2018 року ознайомилася з ними.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2019 року позов ОСОБА_1 до Пісочинської селищної рада Харківського району Харківської області про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишено без розгляду.

29 січня 2018 року позивач подала суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомилася з ними.

21 лютого 2019 року позивач подала апеляційну скаргу на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2019 року, в якій просила скасувати ухвалу суду та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справа Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2019 року скасовано та справу за позовом ОСОБА_1 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

09 липня 2019 року позивач подала суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів.

15 липня 2019 року ОСОБА_4 , представник ОСОБА_3 , ОСОБА_5 - ОСОБА_7 подали суду заперечення на клопотання позивача про долучення документів до справи.

Позивач та її представник Житченко Дмитро Юрійович, який діє на підставі ордеру серії ПТ № 0087825 від 01 листопада 2017 року, в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі.

Третя особа ОСОБА_4 та представник третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , яка діє на підставі адвокатської угоди про надання правової допомоги від 20 вересня 2017 року, в судовому засіданні проти позову заперечували підтримали пояснення викладені письмово.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала суду клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення третьої особи та представника третіх осіб, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради депутатів трудящих Харківського району № 16 від 13 серпня 1954 року про встановлення права власності визнано за ОСОБА_8 право власності на домоволодіння АДРЕСА_4 , у зв`язку з відсутністю документів, що стверджують право власності.

14 серпня 1954 року на підставі рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області № 16 від 13 серпня 1954 року ОСОБА_8 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_4 , запис в реєстрову (кадастрову) книгу № 11 частина 902.

Технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_4 , виготовлений Харківським районним бюро технічної інвентаризації станом на 04 травня 1987 року на ім`я ОСОБА_8 .

За архівними матеріалами інвентаризаційно-реєстраційної справи на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 ), первинну реєстрацію прав власності проведено 04 вересня 1954 року в цілому за ОСОБА_8 згідно свідоцтва про право власності виданого Пісочинською селищною радою 14 серпня 1954 року на підставі рішення виконкому Пісочинської селищної ради депутатів трудящих Харківського району Харківської області від 13 серпня 1954 року, пр. № 16; зареєстрований об`єкт складався з дерев`яного житлового будинку; за будинком була закріплена земельна ділянка площею 1200 кв.м. відповідно до поквартального плану. При проведенні поточної інвентаризації 14 грудня 1965 року було встановлено, що власником здійснено перебудову будинку (дозвільні документи в матеріалах справи відсутні); на місці зареєстрованого будинку звелено новий будинок житловий будинок літ. «А-1» (цегляний, 1965 року побудови). При поточній інвентаризації проведеній 04 жовтня 1988 року встановлено, що до житлового будинку літ. «А-1» прибудовано прибудову літ. «А1-1» (1988 рік побудови). Рішенням виконкому Харківської районної ради народних депутатів Харківської області № 238 від 21 березня 1989 року надано дозвіл на оформлення та прийняття до експлуатації самочинно збудованого житлового будинку в АДРЕСА_3 ; відповідно до цього рішення право власності на будинок має бути оформлено на ім`я ОСОБА_8 . Актом державної приймальної комісії затвердженим рішенням виконкому Пісочинської селищної ради № 3 від 22 березня 1989 року житловий будинок літ. «А-1» прийнято до експлуатації, також актом державної приймальної комісії затвердженим рішенням виконкому Пісочинської селищної ради № 9 від 28 вересня 1995 року прийнято до експлуатації прибудову літ. «А1-1». На підставі вищезазначених документів було оформлено право власності на будинок АДРЕСА_4 , в цілому на ім`я ОСОБА_8 з видачою свідоцтва про право власності від 04 листопада 1995 року. Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_4 , не може вважатися самочинним будівництвом, оскільки оформлений та прийнятий до експлуатації відповідно до вимог законодавства діючого на той час, про що свідчить лист Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № Е-3104 від 07 листопада 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, про що свідчить копія актового запису про смерть № 1, надана 02 січня 1980 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради народних депутатів Харківського району Харківської області.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8 залишилися його дружина - ОСОБА_9 та діти - ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія актового запису про смерть № 169, надана 25 жовтня 1985 року Пісочинською селищною радою.

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 02 березня 2007 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 52 від 02 березня 2007 року.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 28 серпня 2009 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, запис № 149 від 28 серпня 2009 року.

За життя ОСОБА_10 залишила заповіт, посвідчений 22 квітня 2008 року державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори, відповідно до якого заповіла належну їй на праві особистої власності частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_4 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстр № 6-561.

Постановою державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 24 листопада 2018 року ОСОБА_19 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 на житловий будинок АДРЕСА_4 , оскільки ОСОБА_1 не надано документів, що підтверджують факт належності майна спадкодавиці.

Суду в якості доказів надано: рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2013 року по цивільній справі № 2034/2-1000/2011 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання свідоцтва про право власності недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, яким задоволено вимоги позивача та визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинок, розташований по АДРЕСА_4 , видане Харківською райдержадміністрацією 04.11.1995 року на ім`я ОСОБА_8 ; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за законом - відмовлено; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом - відмовлено; судові витрати віднесено за рахунок сторін;

ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду харківської області від 04 грудня 2013 року, якою рішення Харківського районного суду харківської області від 16 серпня 2013 року залишено без змін;

ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2014 року, якою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання свідоцтва про право власності недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом;

рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року по цивільній справі № 635/10725/14-ц за позовом ОСОБА_3 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності, яким вимоги позивача задоволено повністю та визнано за ОСОБА_3 право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 116,2 кв.м., житловою площею 68,70 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок літ. «А-1», прибудову літ. «А1-1», тамбур літ. «а1», ганок літ. «а2», погріб літ. «а3», літню кухню літ. «Б», тамбур літ. «б», сарай літ. «Д», погріб літ. «Дп», сарай літ. «Г», літню кухню літ. «В», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», вбиральню літ. «З», вбиральню літ. «И», ворота літ. «л1», огорожу літ. «л3», колодязь літ. «к», розташований за адресою: АДРЕСА_4 ;

рішення судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року, яким скасовано рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року; у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності відмовлено;

рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2008 року по цивільній справі № 2-5866/08 за позовом ОСОБА_10 , ОСОБА_2 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності, третя особа: ОСОБА_3 , яким захищено цивільне право власності ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 на жилий будинок з прибудовами та надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_4 ; визнано недійсним свідоцтво про право власності, видане Харківською районною державною адміністрацією Харківської області 04 листопада 1995 року на ім`я ОСОБА_8 ; визнано за ОСОБА_10 , ОСОБА_2 право власності на новостворене нерухоме майно на жилий будинок з прибудовами та надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_12 частині за кожною; 1/3 частини в праві власності на жилий будинок з прибудовами та надвірними спорудами за вказаною адресою залишено відкритою; зобов`язано КП «Харківське районне БТІ» зареєструвати за ОСОБА_10 , ОСОБА_2 право власності на жилий будинок;

ухвала судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2010 року, якою заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2008 року скасовано, а справу передано до того ж суду на новий розгляд іншим суддею;

рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2009 року по цивільній справі № 2-3036/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про виділ частки та визначення порядку користування земельною ділянкою, третя особа: ОСОБА_3 , яким вимоги позивача задоволено в повному обсязі;

ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2010 року, якою рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2009 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі;

ухвала Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2011 року по цивільній справі № 2-1391/11, якою позовну заяву ОСОБА_2 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на новостворене нерухоме майно, третя особа: ОСОБА_3 - залишено без розгляду;

ухвала Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2014 року по цивільній справі № 2034/2-1548/11, якою позов ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, третя особа: ОСОБА_3 - залишено без розгляду;

ухвала Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року по цивільній справі № 635/3543/16-ц, якою позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування - залишено без розгляду;

витяг із рішення № 238 від 21 березня 1989 року виконавчого комітету Харківської районної ради народних депутатів Харківської області, відповідно до якого дозволено оформити та прийняти в експлуатацію самовільно побудований житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 68,7 кв.м. ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 та оформити право особистої власності на його ім`я;

акт будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння літ. «А-І» за адресою: АДРЕСА_4 ;

акт будівництва та вводу в експлуатацію прибудови літ. «А1-1» за адресою: АДРЕСА_4 ;

свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_4 , видане на підставі рішення виконавчого комітету Харківської районної ради народних депутатів від 21 березня 1989 року, замість свідоцтва про право приватної власності, виданого виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради від 14 серпня 1954 року на ім`я ОСОБА_8 ;

рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради народних депутатів від 14 лютого 1989 року;

копія будинкової книги для прописки громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_4 .

Також суду надано: копія свідоцтва про народження, виданого 18 серпня 1987 року відділом ЗАГС Харківського району, де вказано, що ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками записані: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 , запис № 60 від 18 серпня 1987 року; копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 23 вересня 1936 року, де вказано, що ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками записані: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 , запис № 1161 від 07 вересня 1936 року; копія свідоцтва про народження, виданого 20 липня 1967 року Пісочинською селищною радою депутатів трудящих Харківського району Харківської області, де вказано, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , його батьками записані: батько - ОСОБА_11 , мати - ОСОБА_3 , запис № 84 від 20 липня 1967 року; копія свідоцтва про народження, виданого 02 липня 1965 року Пісочинським селищним ЗАГС Харківського району, де вказано, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , його батьками записані: батько - ОСОБА_11 , мати - ОСОБА_3 , запис № 96 від 02 липня 1965 року; інформація державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації №01-29/100 від 13 травня 2013 року, № 01-29/101 від 23 травня 2013 року, № 01-29/102 від 23 травня 2013 року; інформація № 858, надана 05 квітня 2013 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області; інформація № 77, надана 09 січня 2013 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області; інформація № 01-35/68, надана 26 квітня 2013 року архівним відділом Харківської районної державної адміністрації Харківської області; дублікати чеків на будівельні матеріали (цегла, бетон, цемент, сваї, плити) на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , видане 23 листопада 1963 року Пісочинським селищним ЗАГС Дергачівського району Харківської області, де вказано, що 23 листопада 1963 року уклали шлюб ОСОБА_11 та ОСОБА_20 , дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_11 », запис № 106 від 23 листопада 1963 року; заява ОСОБА_18 про прийняття спадщини за заповітом, посвідчена 29 січня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жидєльовою А.Ю., реєстр № 104; копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 09 вересня 2010 року, де вказано, що 09 вересня 2010 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_18 », запис № 1660 від 09 вересня 2010 року; довідка Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області № 1784 від 10 липня 2011 року; довідка № 1784, видана 10 липня 2011 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області; довідка №6562, видана 27 листопада 2018 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області; довідка №6561 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_11 , видана 27 листопада 2018 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд аналізуючи надані доказі у їх сукупності, пояснення сторін, приходить до висновку що позов задоволенню не підлягає за недоведеністю заявлених вимог.

Судом встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 ), право власності на який у 1954 році було зареєстровано за ОСОБА_8 , як об`єкт нерухомого майна не існує.

Замість знесеного будинку за життя ОСОБА_8 , станом на 14.12.1965 року збудований новий будинок літ. А-1, право власності на який сам ОСОБА_8 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_11 не зареєстрував.

За даними КП «ХРБТІ» після смерті ОСОБА_8 до житлового будинку літ. А-1, у 1988 році прибудовану прибудову літ. А1-1, будівництво прийнято до експлуатації.

Вказаний будинок, право власності на який не зареєстровано є предметом чисельних спорів спадкоємців ОСОБА_8 .

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, просить визнати за нею право власності на Ѕ частину спірного будинку в порядку спадкоємства за заповітом після смерті ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_8 , але право власності не оформила.

При складанні заповіту ОСОБА_10 не вказала розмір частки, яка належить їй у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження, що спадкодавиця ОСОБА_10 була власником частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , і розмір спадкової маси після її смерті у спірном будинку складає Ѕ частину, суд не знаходить підстав для задоволення заявлених вимог, при цьому також враховує, що позивач в судовому засіданні визнала, що будинок після 1965 року та після смерті діда, добудовувався та перебудовувався його спадкоємцями.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів, суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог за їх недоведеністю.

Судові витрати понесені позивачем суд на підставі ст. 141 ЦПК України відносить за її рахунок.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 82, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - повністю відмовити.

Судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 - віднести за її рахунок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт громадянина України НОМЕР_7 , виданий 20 жовтня 2010 року Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, місце проживання: АДРЕСА_13 ;

Відповідач: Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області, № 04396727, місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, провулок Транспортний, 2;

Треті особи: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_13 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП: НОМЕР_8 , паспорт громадянина України НОМЕР_9 , виданий 30 жовтня 2001 року Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області, місце проживання: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП: НОМЕР_10 , паспорт громадянина України НОМЕР_11 , виданий 11 січня 2002 року Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області, місце проживання: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.

СУДДЯ О.М. Пілюгіна