ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 621/1440/17

Провадження № 22ц/818/1369/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.,

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.,

при секретарі - Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач - Орган опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області

відповідачі - ОСОБА_1,

ОСОБА_2

треті особи - ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу №621/1440/17 за позовом Органу опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 07 грудня 2018 року, постановлену суддею Бібік О.В., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Орган опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 , служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації про стягнення аліментів.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року позов задоволено:

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кожного аліменти на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 800 грн. з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 13 липня 2017 року до досягнення ним повноліття та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кожного судовий збір у розмірі 320 грн. на користь держави.

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07 грудня 2018 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Окремою ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07 грудня 2018 року з ОСОБА_2 на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 320грн.

На ухвалу суду від 07 грудня 2018 року про стягнення судового збору ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначає, що нею неодноразово подавалися заяви про звільнення її від сплати судового збору або відстрочення її сплати, оскільки вона перебуває в СІЗО, доходу не має, що підтверджується відповідними довідками, які нею надані суду.

Крім того, від сплати судового збору вона звільнена згідно ч.1 п.17 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Ставлячи питання про скасування ухвали про стягнення судового збору у сумі 320 грн. ОСОБА_2 посилається на перебування в СІЗО , відсутність коштів та звільнення її від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір».

Матеріали справи свідчать, що заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 18 жовтня 2017 року залишена без руху та запропоновано ОСОБА_2 сплатити судовий збір у сумі 320 грн. (т.1 а.с.107).

Оскільки судовий збір сплачено не було ухвалою суду від 22 листопада 2017 року заяву повернуто ОСОБА_2 (т.1 а.с.127).

ОСОБА_2 повторно подано заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду від 13 грудня 2017 року залишена без руху (т.1а.с.136).

При цьому ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 22 листопада 2017 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2018 року ухвалу суду від 22 листопада 2017 року скасовано і справа повернута до суду першої інстанції (т.1 а.с.188-190).

В заяві ОСОБА_2 зазначила про неможливість сплатити судовий збір , оскільки перебуває в СІЗО доходу немає.

Ухвалою Зміївського районного суду від 02 травня 2018 року заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 20 вересня 2017 року та від 12 грудня 2017 року об»єднано в одне провадження(т.1 а.с.238).

Ухвалою Зміївського районного суду від 03 квітня 2018 року заява ОСОБА_2 прийнята до провадження; призначено до розгляду та відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору у розмірі 320 грн. до ухвалення Зміївським районним судом судового рішення за наслідком розгляду заяви про перегляд заочного рішення (т.1 а.с.197).

07 грудня 2018 року судом першої інстанції розглянуто заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення ; відмовлено у скасуванні заочного рішення та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., про відстрочення сплати якого було зазначено судом в ухвалі від 03 квітня 2018 року.

Ухвала від 03 квітня 2018 року набула законної сили; не скасована, а тому судом обгрунтовано стягнуто 320 грн.

Що стосується посилання ОСОБА_2 на п.17 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», якою визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов'язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору, то дані вимоги закону на виниклі правовідносини не розповсюджуються та їх не стосуються.

Законом передбачені пільги тільки щодо вирішення питань, які виникають під час виконання вироку суду.

Крім того, колегія суддів враховує, що Європейським судом з прав людини вказано, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" за подання заяви про перегляд заочного рішення фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 320,00 грн.

Саме ця сума і була стягнута судом.

За таких обставин підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 07 грудня 2018 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 26 квітня 2019 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Сащенко І.С.