ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3918/19 Справа № 175/1279/18 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 06 год. 30 хв. вона вийшла з будинку за місцем свого проживання на роботу. Прямуючи до зупинки вона побачила в рові двох собак, які щось шматували. Собаки побачили її та кинулися в її сторону. Злякавшись, вона зупинилась, а собаки підбігши до неї, одразу почали кусати її за руки та ноги, повалили на землю та почали гризти. Вона намагалася відбитися від них сумочкою, але спроби були марні. На її крик прибігли люди із сусіднього будинку та відігнали від неї собак. На місце події була викликана швидка медична допомога та поліція. Її було госпіталізовано на кареті медичної допомоги до КЗ «Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні» Дніпропетровської обласної ради» із множинними укушеними рваними ранами, що підтверджується записом № 971 в журналі обліку прийому хворих. В ході огляду місцевості, працівники поліції встановили, що саме шматували собаки в рові. Це була жінка, яку собаки загризли на смерть. Як зазначила позивач, якби люди не допомогли їй відбитися від собак, то вони загризли б і її. За фактом нападу на неї 28 листопада 2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, кримінальному провадженню привласнено номер №0002161. Відповідно до витягу з ЄРДР від 05 січня 2018 року, 23 грудня 2017 року дане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а саме за встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Дніпровським РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надіслано їй лист № 45/ЄО-999/330 від 29 січня 2018 року, в якому зазначається, що проведеною перевіркою її звернення встановлено, що власником собак порід німецька вівчарка і метис є відповідач ОСОБА_2, відносно якої складено адміністративний протокол за ч.2 ст.154 КУпАП та направлено до Дніпропетровського районного суду для притягнення її до відповідальності. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №175/337/18 від 27 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушення передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. з конфіскацією собак: породи німецька вівчарка кличкою - Багіра та породи метис кличкою - Ханна, власником яких є ОСОБА_2 Зазначала, що в результаті нападу собак, що належать відповідачу, її здоров'ю завдана шкода, що стало наслідком витрат на лікування, завдана матеріальна шкода та моральна шкода. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову суму у розмірі 62 477 грн. 67 коп., що складається із: матеріальної шкоди - 5 800 грн., витрат на лікування - 6 677 грн. 67 коп., моральної шкоди - 50 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2) суму матеріальної шкоди у розмірі 6780 грн. 47 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2) суму моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2) суму судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь держави (РНОКПП: НОМЕР_2) суму судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 22 грудня 2018 року скасувати частково в частині відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений одяг та моральної шкоди, ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неналежне дослідження судом доказів у справі, порушення норм матеріального.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 22 грудня 2018 року скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, відповідно до п.5 ч.1 ст.374 ЦПК України, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне дослідження судом доказів у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_1 просила суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 06 год. 30 хв. позивач ОСОБА_1 вийшла з будинку в АДРЕСА_1 за місцем свого проживання на роботу, прямуючи до зупинки, де на неї напали собаки, підбігши одразу почали кусати її за руки та ноги, повалили на землю та почали гризти.

ОСОБА_1 було госпіталізовано на кареті медичної допомоги до КЗ «Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні» Дніпропетровської обласної ради» із множинними укушеними рваними ранами, що підтверджується записом № 971 в журналі обліку прийому хворих (а.с.20).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1372417 ОСОБА_1 поставлено наступний діагноз: множинні укушені рани, садни обох верхніх та нижніх кінцівок. Алергічний дерматит з явищем екзематизації, тривожно-депресивний синдром в результаті перенесеної психотравмуючої ситуації (а.с.21).

З листка непрацездатності КЗ «Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні» Дніпропетровської обласної ради» вбачається, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 до 18 грудня 2017 року ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні (а.с.22).

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. з конфіскацією собак: породи німецька вівчарка кличкою Багіра та породи метис кличкою Ханна, власником яких є ОСОБА_2 (а.с.62).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошову суму у розмірі 62 477 грн. 67 коп., що складається з матеріальної шкоди - 5 800 грн., витрат на лікування - 6 677 грн. 67 коп., моральної шкоди - 50 000 грн. (а.с.3-7).

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача ОСОБА_1, суд першої інстанції посилався на законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на лікування в розмірі 6 780 грн. 47 коп., моральної шкоди - 20 000 грн., та недоведеність позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5 800 грн., однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо в частині стягнення матеріальної шкоди - витрат на лікування в розмірі 6 780 грн. 47 коп., оскільки суд дійшов них за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Вирішуючи питання про наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, суд зазначає, що згідно ст. 1187 ЦК України під джерелом підвищеної небезпеки розуміється й утриманням службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для осіб, які цю діяльність здійснюють, та інших осіб.

В п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року №4 роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст.1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювача шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відносини, що виникають у результаті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, традиційно виділяють у спеціальний делікт у зв'язку з особливостями механізму завдання шкоди, а також умовами виникнення обов'язку таку шкоду відшкодувати.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв'язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об'єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об'єкта буде зобов'язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов'язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об'єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Судом встановлено ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 06 год. 30 хв. позивач ОСОБА_1 вийшла з будинку в АДРЕСА_1, за місцем свого проживання на роботу, прямуючи до зупинки, де на неї напали собаки, підбігши одразу почали кусати її за руки та ноги, повалили на землю та почали гризти.

ОСОБА_1 було госпіталізовано на кареті медичної допомоги до КЗ «Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні» Дніпропетровської обласної ради» із множинними укушеними рваними ранами, що підтверджується записом № 971 в журналі обліку прийому хворих (а.с.20).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1372417 ОСОБА_1 поставлено наступний діагноз: множинні укушені рани, садни обох верхніх та нижніх кінцівок. Алергічний дерматит з явищем екзематизації, тривожно-депресивний синдром в результаті перенесеної психотравмуючої ситуації (а.с.21).

З листка непрацездатності КЗ «Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні» Дніпропетровської обласної ради» вбачається, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 до 18 грудня 2017 року ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні (а.с.22).

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. з конфіскацією собак: породи німецька вівчарка кличкою Багіра та породи метис кличкою Ханна, власником яких є ОСОБА_2 (а.с.62).

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов"язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до Додатку 1 до Порядку і правил обов'язкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2002 року №944 породи собак, власником яких є ОСОБА_2 і які здійснили напад на ОСОБА_1, є джерелом підвищеної небезпеки.

Собаки породи німецька вівчарка та метис відповідно до Переліку порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов'язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам відносяться до джерел підвищеної небезпеки, визначених ч. 1 ст. 1187 ЦК України.

Враховуючи викладене, є доведеним факт завдання позивачу шкоди відповідачем ОСОБА_2 як володільцем небезпечного об'єкта, а саме собак породи німецька вівчарка та метис, а тому відповідач ОСОБА_2, відповідно до закону, зобов'язана відшкодувати завдану позивачу шкоду.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь грошову суму у розмірі 62 477 грн. 67 коп., що складається із: матеріальної шкоди - 5 800 грн., витрат на лікування - 6 677 грн. 67 коп., моральної шкоди - 50 000 грн. (а.с.3-7).

Слід зазначити, належних та допустимих доказів спричинення позивачу матеріальної шкоди у розмірі 5 800 грн. у зв"язку з пошкодженням одягу в результаті укусів собак, позивачем суду надано не було. Відповідні чеки на підтвердження придбання позивачем зазначеного в позові пошкодженого одягу суду не надано, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині у зв"язку із недоведеністю позовних вимог в цій частині.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на лікування у розмірі 6677 грн. 67 коп., слід зазначити наступне.

Позивачем було надано суду оригінали документів (чеків) на придбання ліків на загальну суму - 6 780 грн. 47 коп. (а.с.30-33).

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 згідно лікарських призначень були призначені наступні препарати: цефтриаксон, цифрон, дексаметазон, кларетин крем "Беногент", розчин фурациліну, перекись водню 3%, анальгін, димедрол, розчин хлоргікседин, артрокол, кларитин таблетки, бинт, перев'язочні матеріали (а.с. 24, 25, 119-122, 129-133).

Згідно наданих чеків на придбання ліків позивачем ОСОБА_1, які були придбані за призначенням лікаря, придбані наступні медичні препарати: цефтриаксон на суму 152 грн. 47 коп., дексаметазон га суму 99 грн. 32 коп., артрокол на суму 23 грн., кларитин таблетки на суму 87 грн. 80 коп., бинти перев'язочні матеріали для обробки ран на суму 776 грн. 75 коп., а всього на суму - 2 090 грн. 59 коп. (а.с. 30-33, 142-145).

Таким чином, враховуючи перелік препаратів, які були придбані позивачем саме за призначенням лікаря для її лікування після укусів собак, сума витрат на лікування, які призначалися лікарем та були придбані позивачем становить 2 090 грн. 59 коп., та саме вказана суму підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Враховуючи викладене, слід змінити рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди - витрат на лікування, зменшивши їх розмір з 6 780 грн. 47 коп. до 2 090 грн. 59 коп.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, слід зазначити, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» роз'яснено, що суд повинен з'ясовувати при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань та витрати немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_1 на протязі тривалого періоду часу переживала моральні страждання, оскільки у зв'язку з нападом собак вона дуже перелякалася, отримала множинні укуси, переживала біль, вимушена була проходити тривале лікування, у неї погіршився стан здоров'я, а тому керуючись принципами розумності та справедливості, суд обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та вказана сума моральної шкоди реально відображає характер, глибину та тривалість душевних, емоційних та моральних страждань, які перенесла позивач ОСОБА_1 в результаті нападу на неї та укусів собак.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що суд безпідставно не стягнув на її користь з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 5800 вартості пошкодженого одягу є необгрунтованими, оскільки не підтверджуються належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильності рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. є безпідставними, оскільки суд, виходячи з принципу розумності співмірності, правильно стягнув з відповідача на користь позивача 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, відповідно до п.3 ст.28 ЦПК України, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо невідповідності рішення суду обставинам, що мають значення для справи є необгрунтованими.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року змінити в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди - витрат на лікування, зменшивши її розмір з 6 780 грн. 47 коп. до 2 090 грн. 59 коп., в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, зменшивши її розмір з 6 780 грн. 47 коп. до 2 090 грн. 59 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді