Рішення

Іменем України

11 квітня 2019 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд

Тернопільської області в складі:

головуючої судді Малярчук В.В.,

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Теребовлянська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Теребовлянського нотаріального округу Гордєєва Л.І., Теребовлянська міська рада, Теребовлянське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на 1/2 частку колгоспного двору, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Теребовлянська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Теребовлянського нотаріального округу Гордєєва Л.І., Теребовлянська міська рада, Теребовлянське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на 1/2 частку колгоспного двору, в якій просить визнати за нею на Ѕ частку право власності на колишній колгоспний двір -житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1.

Позивачка мотивує тим, що згідно відомостей з по господарської книги № 7 за 1958-1960 роки Острівецької сільської ради, житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1, належав колгоспному двору. Головою даного колгоспного двору був її покійний батько ОСОБА_5, та члени: позивачка та її покійна мати ОСОБА_6, її покійна сестра ОСОБА_7, її покійний брат ОСОБА_8, її сестра ОСОБА_2. Вище згаданий житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспний двір, а тому особи, які були членами цього двору, мають право на частку в праві сумісної власності. Таким чином станом на день подання позовної заяви, вона та її сестра ОСОБА_2 є членами даного колгоспного двору який знаходився в АДРЕСА_1, Теребовлянського району. За життя її покійні батьки право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1, Теребовлянського району, можливо і виготовляли, але на сьогоднішній день не збереглося. З цього приводу вона звернулася до Острівецької сільської ради, але у зв'язку із вступом в законну силу ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", виконком з 01.01.2013 року втратив повноваження щодо виготовлення свідоцтва про право власності на житловий будинок. Відсутність належного правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок унеможливлює приватизацію земельної ділянки обслуговування житлового будинку, подальше розпорядження будинком. Згідно витягу з по господарської книги від 12 вересня 2016 року за № 111, житловий будинок в АДРЕСА_1 станом на 2004 року рахувався в групі колгоспний двір та члени колгоспного двору були ОСОБА_2, ОСОБА_7 - покійна, ОСОБА_1.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити, посилаючись на мотиви викладені в позові.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник заперечили проти задоволення позову та просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на мотиви викладені у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник позову не визнали та просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на мотиви викладені у відзиві на позов.

Представники третіх осіб Теребовлянської державної нотаріальної контори, Теребовлянської міської ради, Теребовлянського бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви про слухання справи без їх участі.

Третя особа приватний нотаріус Теребовлянського нотаріального округу Гордєєва Л.І., в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви про слухання справи без їх участі.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно виписки з погосподарської книги №7 за 1958 -1960 роки Острівецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області станом на 01.01. 1960 року. Номер об'єкта погосподарського обліку - №133, адреса - АДРЕСА_1 голова колгоспного двору - ОСОБА_5 травень 1897 р.н. члени колгоспного двору: дружина - ОСОБА_6 - травень 1902 р.н., дочка - ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка- ОСОБА_7- ІНФОРМАЦІЯ_4, син - ОСОБА_8 -ІНФОРМАЦІЯ_5, дочка - ОСОБА_1- ІНФОРМАЦІЯ_6

Згідно погосподарської книги станом на 1962 рік ОСОБА_1 01 вересня 1962 року вибула на навчання м. Львів. У вказаних записах погосподарської книги ОСОБА_1 помилково вказано по батькові «ОСОБА_1».

Щодо даної погосподарської книги, слід також звернути увагу на те, що позивачка, вибула з колгоспного двору ще у 1962 року. Інших копій погосподарських книг, де відображена інформація про повернення позивачки до складу двору нею не надана, позивачка не підтвердила свого проживання у складі двору після 1962 року. Відтак обставини свідчать про те, що позивач втратила право бути членом колгоспного двору. Крім того, позивач переїхала на постійне місце проживання у м.Теребовля підтверджується копією паспорта позивача серії НОМЕР_1.

В судовому засіданні не здобуто та позивачкою ОСОБА_1 не представлено доказів про те, що вона є членом колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року.

Згідно погосподарської книги станом на 1986-1990 роки цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, дійсно належить колгоспному двору, що складається з голови колгоспного двору ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8, після її смерті головою колгоспного двору стала ОСОБА_2, та членів вказаного двору ОСОБА_15 - чоловік, ОСОБА_16 - племінник.

Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Теребовлянської районної ради народних депутатів 30 жовтня 1990 року, ціле домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_1, дійсно належало колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2 та складається з двох членів.

Станом на 1991-1995 роки згідно записів з погосподарської книги головою колгоспного двору була ОСОБА_2 та членом колгоспного двору був її чоловік - ОСОБА_15.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що в АДРЕСА_1, були ОСОБА_2 - голова двору, ОСОБА_15- чоловік, із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року).

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1, які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких ОСОБА_2 належало 1/2 частка вищевказаного будинковолодіння, ОСОБА_15 належало 1/2 частка вищевказаного будинковолодіння.

Рішенням виконавчого комітету Теребовлянської районної ради народних депутатів Тернопільської області № 213 від 23 жовтня 1990 року про оформлення власності на жилі будинки в с. Острівець та Гумниська, встановлено факт належності та визнання права власності на жилий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 за ОСОБА_9.

Рішенням виконавчого комітету Острівецької сільської ради від 20 липня 2004 року № 23 про оформлення права власності на житловий будинок за ОСОБА_6 вирішено оформити право власності на житловий будинок за ОСОБА_6 в АДРЕСА_1, доручено Теребовлянському інвентар бюро зареєструвати дане будинковолодіння.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 2004 року спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_6 померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 є ОСОБА_2. Спадкове майно на яке видене свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що АДРЕСА_1.

Згідно довідки від 22 жовтня 2017 року № 103 виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації про те, що належний ОСОБА_3 житловий будинок в АДРЕСА_1, на даний час житловому будинку присвоєно вуличний номер 38. Інших житлових будинків по АДРЕСА_1, в Теребовлянському БТІ не зареєстровано.

Згідно витягу про реєстрацію на нерухоме майно від 07 вересня 2004 року № 4656343 виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації про те, що домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05 вересня 2004 року.

Згідно договору дарування від 13 грудня 2004 року, ОСОБА_2, як власник житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 передала безоплатно, а ОСОБА_3 прийняла у власність як дарунок житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 жовтня 2017 року № 101725376 ОСОБА_3 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 37796010 від 27 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 дала показання, що вона жителька с. Застіноче, і вказала, що позивачка ОСОБА_1 весь час жила в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1, приймала участь у будівництві хати, білила хату навіть тепер. Два, три роки ОСОБА_2 не бачила, за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_2 жила станом на 1991 рік. Позивачка ОСОБА_1 проживала в с. Застіноче до 1982 року. Коли позивачка проживала в м. Теребовлі, однак постійно приїжджала прибирати в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 дав показання, що він з 1986 року по 1995 рік проживав з тещею - позивачкою по справі ОСОБА_1, в одному житловому будинку. Позивачка ОСОБА_1 проживала та працювала в м. Теребовлі, але приїжджала робити побілку один раз на рік в АДРЕСА_1, та поралася на городі. ОСОБА_2 станом на 1995 рік сторонньої допомоги не потребувала. Станом на 1991 рік в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_2 та чоловік. З 1986 по 1991 роки ОСОБА_1 не проживала у вказаному будинку. Позивачка допомагала сестрі ОСОБА_2 по господарству.

Свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19 дали показання, що ОСОБА_1 своєю працею за часу існування вказаного колгоспного двору брала участь у його веденні станом на 1991 рік. Однак, вказані показання суд оцінює критично і не приймає до уваги як доказ, так як показання є неузгодженими, містяться протиріччя та спростовуються іншими доказами дослідженими у судовому засіданні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 дала показання, що позивачка ОСОБА_1 після того як отримала квартиру в м. Теребовлі, то переїхала жити з с. Застіноче до м. Теребовля. Інколи приїжджала в с. Застіноче до ОСОБА_2 та допомагала їй по господарству. Скільки жила позивачка в с. Застіноче не пам'ятає, З 1988 року по 1991 рік позивачка не проживала в АДРЕСА_1, а проживала в Теребовлі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 дала показання, що позивачка ОСОБА_1 1968 року не проживала за адресою АДРЕСА_1, а з 1982 року по 1991 роки проживала в м. Теребовля, Позивачка не допомагала ОСОБА_2, а поралася на своєму городі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3, відповідачка по справі, дала показання, що в АДРЕСА_1, у 1980 році проживали : ОСОБА_2, ОСОБА_15 та ОСОБА_6, позивачка не проживала, оскільки вона жила в с. Острівець до 1982 року. З 1982 по 1991 рік позивачка проживала в м. Теребовля. Позивачка ОСОБА_1 не брала участі у веденні господарства до 1991 року. ОСОБА_2 до 1991 року не потребувала сторонньої допомоги.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспор'юється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 жовтня 2017 року № 101725376 ОСОБА_3 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 37796010 від 27 жовтня 2017 року.

За таких обставин, позивачкою не доведено обставин викладених у позові, а саме, що вона має право на Ѕ частку колгоспного двору, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Теребовлянська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Теребовлянського нотаріального округу Гордєєва Л.І., Теребовлянська міська рада, Теребовлянське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на Ѕ частку колгоспного двору, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, 392 ЦК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Теребовлянська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Теребовлянського нотаріального округу Гордєєва Л.І., Теребовлянська міська рада, Теребовлянське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на 1/2 частку колгоспного двору, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Теребовлянський районний суд.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В. Малярчук