УХВАЛА

18 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 465/7633/15-ц

провадження № 61-6984 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» філії «Укрінтеравтосервіс-Львів» Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» про відшкодування вартості майна та за зустрічним позовом Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

24 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом та просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» 16 300 грн загальної вартості неповернутого в зв'язку зі звільненням майна та 9780 грн інфляційних нарахувань, а всього - 26 080 грн.

Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» звернулося до суду з указаним зустрічним позовом та просило зобов'язати ОСОБА_2 отримати належне йому майно, яке він мав забрати після звільнення з указаного підприємства, в місці його зберігання.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 23 травня 2018 року в складі судді Гулієвої М. І. позов задоволено частково, стягнуто з Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» на користь ОСОБА_2 16 300 грн вартості неповерненого майна, 14 751,5 грн інфляційних нарахувань, а всього - 31 051,5 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року в складі колегії суддів Крайник Н. П., Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П., апеляційну скаргу Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» задоволено частково, рішення Франківського районного суду міста Львова від 23 травня 2018 року скасовано, в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на зазначене судове рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Предметом первісного позову в даній справі є майнова вимога про відшкодування вартості майна, ціна якої не перевищує 192 100 грн, у частині якої справа є малозначною в силу закону.

Предметом зустрічного позову в даній справі є немайнова вимога про зобов'язання вчинити дії, з урахуванням характеру якої та нормативно-правового врегулювання порядку вирішення спорів даної категорії, суд визнає дану справу справою незначної складності.

Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко