Справа № 640/8064/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області(м.Харків, вул.Сумська, б.61) про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

17.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із заявою, де зацікавленою особою вказав: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якій заявник просить встановити факт смерті матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 18 березня 2019 року у м. Феодосія, АРК..

В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є його матірю, яка станом на час смерті проживала у ІНФОРМАЦІЯ_3. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможна отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті померлої ОСОБА_2 в судовому порядку для заявника є необхідним для подальшої належної реєстрації вказаного факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу згідно до вимог чинного законодавства України, а також для належного оформлення заяви про прийняття спадщини.

В судове засідання заявник не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що заперечень стосовно заяви не мають, просить справу розглядати без їх участі.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоровя або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.) ; у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Як вбачається з паспортних даних заявника ОСОБА_1, він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до території Київського району м. Харкова. (а.с.5-6).

Згідно наданих до суду доказів, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4.є сином ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії ІІ-ЯА №782513 від 13.08.1968 року, з якого вбачається, що його матірю є ОСОБА_3. (а.с. 9).

Відповідно до копії посвідки на постійне проживання №ІН082724, виданої 10.02.2015, орган, що видав: 6301 та відомостей закордонного паспорту громадянка ОСОБА_3, народилась 25.03.1938 року в м.Добрянка Пермської області, РФ.(а.с. 7,10)

Згідно наданих до суду доказів, що 18 березня 2019 року у м.Феодосія АРК померла матір заявника ОСОБА_3 яка народилась 25.03.1938 року в м.Добрянка Пермської області, РФ, про що мається свідоцтво про смерть серії І-АЯ № 639090, видане Феодосійським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. (а.с.8)

На підтвердження факту смерті ОСОБА_3 18.03.2019, судом було досліджено надані заявником докази - фотографії з місця поховання, а також платіжні документи з оплати ритуальних послуг від 20.03.2019. (а.с.11-14)

Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 р. була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію, але бланки суворої звітності вивезені не були, у зв'язку з чим, видані на цій території після 01 грудня 2014 року документи про державну реєстрацію актів цивільного стану не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Враховуючи викладене, надане заявником свідоцтво про смерть є незаконним і не створює правових наслідків.

Заявник є сином померлої та має намір зареєструвати смерть своєї матері ОСОБА_3 у передбаченому законодавством України порядку, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить йому перешкоди у цьому.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом було встановлено, що 18 березня 2019 року у м. Феодосія Автономної Республіки Крим Стрельцова ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла та її було поховано. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його матері.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76- 81, 259, 264-265, 293-294, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження: м.Добрянка Пермської області, РФ, яка померла яка померла 18 березня 2019 року у м. Феодосія Автономної Республіки Крим.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення суду, протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя :