Справа № 348/1122/19
Провадження № 22-ц/4808/963/19
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Мелінишин Г.П, Томин О.О.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Надвірнянського районного суду від 03 червня 2019 року, в складі судді Грещука Р.П., у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову про поділ майна подружжя.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що 14 липня 2006 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 , який рішенням Надвірнянського районного суду від 19 лютого 2019 року розірвано, а неповнолітніх дітей залишено на проживанні з ОСОБА_1 .

За час спільного проживання ним та ОСОБА_1 проводились будівельні роботи у житловому будинку який розташований в АДРЕСА_1 подарованому ОСОБА_1 її батьками, а також придбано ряд рухомого майна.

Заявник, посилаючись на те, що ОСОБА_1 у добровільному порядку не бажає розділити майно придбане ними під час шлюбу, що свідчить про наявність ризику приховання рухомого майна, що є спільним майном подружжя, просив накласти арешт на спільне майно подружжя, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а саме: бетономішалку 160 л, зварювальний апарат «Каіsеr», болгарку «ДВТ 230», болгарку «КШМ сталь 125», електро-лобзик «КШМ», насоси гідрофори з бачком (2 штуки), котел газовий та три радіатори опалення, конвектор газовий, морозильну камеру «Атлант», холодильник б/у, мультиварку, кухонний комбайн, мікрохвильову піч, пральну машинку «Ардо», пилосос «Електро-люкс», пилосос, плиту газову 4-камфорну, телевізор плазмовий 42 дюйма, смартфони - дві штуки, ноутбук марки «Леново», планшети - 4 штуки, автомобільні шини R13 175*70 марки «Белшина» 4 шт, балку заднього моста автомобіля «ВАЗ 2101», прихожу, м`яку частину кутову, стінку «Вікторія», кухонну стінку, кухонний куток зі столом, спальню «Глорія», комп`ютерний стіл, диван євро-книжка, транспортний засіб «FІАТ DUCATO 1.9 D», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1900, державний номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований на праві приватної власності на ОСОБА_1 .

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 03 червня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на спільне майно подружжя, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а саме: бетономішалку 160 л, зварювальний апарат «Каіsеr», болгарку «ДВТ 230», болгарку «КШМ сталь 125», електро-лобзик «КШМ», насоси гідрофори з бачком (2 штуки), котел газовий та три радіатори опалення, конвектор газовий, морозильну камеру «Атлант», холодильник б/у, мультиварку, кухонний комбайн, мікрохвильову піч, пральну машинку «Ардо», пилосос «Електро-люкс», пилосос, плиту газову 4-камфорну, телевізор плазмовий 42 дюйма, смартфони - дві штуки, ноутбук марки «Леново», планшети - 4 штуки, автомобільні шини R13 175*70 марки «Белшина» 4 шт, балку заднього моста автомобіля «ВАЗ 2101», прихожу, м`яку частину кутову, стінку «Вікторія», кухонну стінку, кухонний куток зі столом, спальню «Глорія», комп`ютерний стіл, диван євро-книжка, транспортний засіб «FІАТ DUCATO 1.9 D», 2005 року випуску, об`єм двигуна 1900, державний номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований на праві приватної власності на ОСОБА_1 .

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду необґрунтованою та незаконною та підлягає частковому скасуванню.

Апелянт зазначила, що позивач не надав суду доказів про наявність у їхній спільній власності наступного майна: бетономішалки, зварювального апарату, двох болгарок, електролобзика, мультиварки, кухонного комбайна, мікрохвильової печі, пилососа, двох смартфонів, чотирьох планшетів, ноутбука, автомобільних шин та балки заднього моста автомобіля.

При таких обставинах, на думку апеллянта, суд зобов`язаний був викликати її у судове засідання для дачі пояснень та зобов`язати заявника надати докази про наявність у їхній спільній власності вказаного майна.

Апелянт, посилаючись на відсутність доказів про наявість у спільній власності майна просила ухвалу суду в частині накладення на перелічене нею майно скасувати.

.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказав, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вважає що суд правильно задовольнив його заяву про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду про поділ спільного майна подружжя.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Заявник ОСОБА_2 , його представник ОСОБА_4 заперечили доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції виходив з того, що існує ризик приховання рухомого майна, що є предметом поділу майна подружжя, що в свою чергу може істотно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 до пред`явлення позову про поділ майна подружжя звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спільне майно подружжя, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд може забезпечити позов на підставі відповідної заяви, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до вимог ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Згідно п.1 ч.13 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

Із поданої заявником заяви вбачається що сторонни бувше подружжя між якими існує реальний спір з приводу поділу спільно придбаного майна подружжя.

Накладаючи арешт на перелічене позивачем майно, суд правильно зазначив, що такий спосіб забезпечення позову є обгрунтованим, та вжитий судом з метою недопущення ускладенення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Посилання апеллянта на те, що суд неправомірно наклав арешт на ряд рухомого майна, а саме бетономішалки, зварювального апарату, двох болгарок, електролобзика, мультиварки, кухонного комбайна, мікрохвильової печі, пилососа, двох смартфонів, чотирьох планшетів, ноутбука, автомобільних шин та балки заднього моста автомобіля, оскільки заявник не надав суду доказів про наявність у їхній спільній власності такого майна не заслуговують на увагу, так як при розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд не вирішує спір по суті щодо визначення обсягу спільного майна подружжя яке підлягає поділу, а вживає заходи для збереження майна яке є предметом спору при поділі майна подружжя.

Віднесення того чи іншого майна до спільного майна подружжя вирішується судом на підставі поданих сторонами доказів при розгляді справи по суті.

Таким чином, забезпечення позову шляхом накладення арешту, яке знаходиться за місцем проживання колишнього подружжя в АДРЕСА_1 є співрозмірним із позовними вимогами про поділ майна подружжя, носить тимчасовий характер та не порушує прав жодної із сторін.

Ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обгрунтованості висновків суду щодо вжиття заходів забезпечення позову не спростовують, а відтак підстав для скасування ухвали суду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Надвірнянського районного суду від 03 червня 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 липня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин