ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 684/115/17
Провадження № 22-ц/4820/742/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 січня 2019 року (суддя Завадська О.П.) за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про припинення права на частку у спільному майні,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_11 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні.

Позов мотивовано тим, що позивач та ОСОБА_5 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1

ОСОБА_11 та відповідачка не є членами однієї сім'ї та не ведуть спільне господарство. ОСОБА_5 з жовтня 2013 року у вказаному будинку не проживає, не утримує його, а також не сплачує комунальні послуги.

Між позивачем та відповідачкою склалися та тривають вже довгий час неприязні відносини, тому зайняття останньою кімнати у спірному будинку, а також спільне використання кухні, коридору та кладової є неприпустимим, оскільки це може призвести до постійних конфліктів та непорозумінь між сторонами, що виключає можливість спільного проживання у будинку.

Вважає, що виділити відповідачу окрему кімнату у будинку неможливо без зміщення стін будинку, а руйнувати будинок є недоцільно. Крім того, відповідач працює та забезпечена житлом у м. Хмельницькому, а тому у неї відсутня потреба для проживання у спірному будинку.

Позивач зазначає, що його частка у будинку складає 6/7 частин від усього житлового будинку, водночас частка, яка належить ОСОБА_5 є незначною, а тому поділ в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників в розмірі 1/7 та 6/7 з технічної точки зору неможливий, також не можливо встановити порядок користування будинком між співвласниками.

Посилаючись на зазначене, просив суд припинити право ОСОБА_5 на 1/7 частки будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_5 та ОСОБА_11, зі стягненням відповідної грошової компенсації з депозитного рахунку суду.

Ухвалою Старосинявського районного суду від 30 серпня 2018 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості третіх осіб було залучено ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 січня 2019 року позов задоволено. Припинено право власності ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/7 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд (садиба) АДРЕСА_1

Виплачено ОСОБА_5 з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області 12 607 грн. грошової компенсації, вартості частки у спільному майні. Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення про задоволення позову не звернув увагу на те, що частка ОСОБА_5 не зареєстрована належним чином в державному реєстрі прав власності. Крім того вважає, що судом порушено вимоги ст.365 ЦК України, оскільки припинення права на частку у житловому будинку завдає істотної шкоди її інтересам. Вказувала, що спірний будинок є її єдиним житлом, а висновок суду, що у неї є інше житло є неправильним, оскільки садовий будинок, який належить їй на підставі договору дарування від 27.11.2018 року не є житловим.

Вказувала, що суд першої інстанції припинив її право на частку у спірному будинку попри відсутність згоди на те усіх співвласників, а саме її сина ОСОБА_12

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні представник ОСОБА_5 ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_11 та його представник ОСОБА_14 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судових повісток. Від представника позивача ОСОБА_14 надійшла заява про розгляд справи без його участі, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просив її відхилити.

Представник третьої особи ОСОБА_12, ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що сторони не є родичами чи членами однієї сім'ї, між ними склались неприязні відносини, внаслідок чого спільне проживання та володіння житловим приміщенням є неможливим, відповідач впродовж останніх кількох років постійно проживає та працює за межами с. Лисанівці Старосинявського району, її частка в даному житлі є незначною та не може бути виділена в натурі, а тому з урахуванням внесення позивачем на депозитний рахунок суду коштів, що становлять вартість 1/7 частини, визначеної висновком експертизи, вважав за можливе задовольнити позов на підставі статті 365 ЦК України. Крім того вважав, що таке припинення права ОСОБА_5 на частку у спірному житлі не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 24.10.2009 року ОСОБА_6 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1

Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 12.03.2015 року, яке частково було скасовано рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 05.05.2015 року, за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/7 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1. Визнано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, частково недійсним - в частині 1/7 частини.

Зазначеними рішеннями встановлено, що спірне домоволодіння станом на 15.04.1991 року відносилось до суспільної групи-колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_11 Членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року, крім ОСОБА_6, були ОСОБА_15 (дружина, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року), ОСОБА_8 - син, ОСОБА_5 - невістка, яка з 19.11.1989 року, після укладення шлюбу з ОСОБА_13, переїхала проживати в домогосподарство батьків чоловіка, ОСОБА_7 - внук, ОСОБА_9 (дочка голови колгоспного двору), ОСОБА_10 - син доньки.

Відповідно до висновку судового експерта Марченкова Г.Г. за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи за № 20/17 від 17 липня 2017 року виділ в натурі 1/7 частки житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, відповідно до вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення.», ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання» - неможливий. Відповідно до п.2 резолютивної частини цього ж висновку вартість 1/7 частки житлового будинку АДРЕСА_1 при ринковій вартості усього домоволодіння -165 175,00 грн. на час проведення експертизи, становила 12 607,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що частка відповідача у спірному домоволодінні порівняно із часткою позивача є незначною, виділити її в натурі неможливо без втрати її цільового призначення, спільне володіння та користування майном для сторін є неможливим; відповідачка має інше житло, а отже припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки та членам її сім'ї, а також той факт, що з моменту вибуття із спірного домоволодіння відповідачка жодних витрат на утримання житлового будинку у придатному до використання стані не несла.

Заперечуючи проти позову, відповідачка посилалась на те, що припинення права власності на частку у спільному майні завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки іншого житла на праві власності вона не має. Крім того відсутня згода всіх співвласників спірного володіння на припинення її права власності на частку, а саме її сина ОСОБА_12

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

В силу ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Припинення права особи на частку у спільному майні за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди, є визначальною обставиною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 належить 1/7 частина спірного домоволодіння, указана частка в порівнянні із частками інших співвласників, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, не може бути визначена як незначна; ОСОБА_7 син відповідачки , як співвласник спірного майна, заперечував проти припинення права на частку ОСОБА_5; зазначене житло є єдиною власністю ОСОБА_5, припинення на яку завдасть останній істотну шкоду.

Садовий будинок, який ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого Побережною І.М., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 27 листопада 2013 року за р. № 1803, набула у власність, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 садівниче товариство, не має статусу житлового будинку, не опалюється, та не є придатним для постійного проживання у ньому.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, помилково дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено, грошові кошти внесені ним на депозитний рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області (рахунок НОМЕР_2 в Державній казначейській службі України, м. Київ, , МФО 820172) як компенсацію вартості частки у спільному майні в розмірі 12607,00 грн. слід повернути позивачу.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розмір судових витрат.

Згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір за подання позову покладається на позивача, крім того з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 960 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про припинення права на частку у спільному майні відмовити.

Повернути ОСОБА_6 грошові кошти з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області (рахунок НОМЕР_2 в Державній казначейській службі України, м. Київ, , МФО 820172) компенсації вартості частки у спільному майні.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 960 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне судове рішення складено 06 травня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк