П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/9642/18

Провадження № 22-ц/4815/503/19

Рішення суду першої інстанції ухвалено повним тестом

в м. Рівне 17 вересня 2018 року

Час ухвалення рішення: не зазначено

Головуючий у суді першої інстанції: Бердій М.А.

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:
У серпні 2018 року в суд звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з 05 червня 2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 603, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Втім, шлюбно-сімейні відносини погіршилися, що зумовило неможливість спільного проживання, а тому вона з дитиною проживає окремо. Відповідач же працює військовослужбовцем на контрактній формі у В/Ч НОМЕР_2 , Проте він нехтує своїми батьківськими обов`язками і не надає відповідної матеріальної допомоги на утримання сина.

З огляду на викладене просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2018 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 24 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 704,80 гривень судового збору в дохід держави.

На рішення суду представником відповідача адвокатом Кульчицьким О.С. подано апеляційну скаргу, де покликається на його незаконність і необґрунтованість, що полягали в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначав, що стягувана сума аліментів на дитину не відповідає вимогам сімейного законодавства України. На його думку, аліменти слід було визначити у частці від доходу за встановленими ст.ст. 182, 183 СК України правилами, тобто у розмірі ј від заробітку (доходу) їх платника. Зазначав, що заробітна плата останнього становить 10 000 гривень, тому доцільно стягувати саме таку суму, а вимога позивача щодо аліментів у розмірі 1/3 є необґрунтованою та недоведеною. Як наслідок, самим судом не встановлено жодної обставини, яка спонукала б стягнути аліменти у бажаному для позивача розмірі.

За наведених мотивів просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі ј від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилаючись на законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. На її думку, положеннями Сімейного кодексу України не встановлено максимальний розмір аліментів, який може буди присуджений на одну дитину, а покликання представника відповідача на ч. 5 ст. 183 цього кодексу хибні. Ця норма регулює порядок стягнення аліментів в наказному провадженні. Також вважає що, зазначаючи в апеляційній скарзі непідтверджену заробітну плату у розмірі 10 000 гривень, відповідач хоче збільшити й розмір стягуваних аліментів, щоб навмисно довести їх надмірність.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив із того, що відповідач проживає окремо, участі в утриманні своєї дитини не бере, домовленості про сплату аліментів між сторонами не існує. Тому аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідатиме вимогам законодавства та не поставить у скрутне матеріальне становище сторін.

Проте з такими висновками колегія суддів погодитися не може.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Згідно з ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Отже, суд попередньої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина.

За змістом ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Зокрема, той із батьків дитини, разом з яким вона проживає, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до частини першої ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки матеріали справи не містили доказів наявності передбачених частиною першою ст. 184 СК України обставин для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, місцевий суд зробив правильний висновок про стягнення аліментів на утримання дитини у частці від усіх видів заробітку (доходів) відповідача.

Між тим, апеляційний суд не може погодитися з розміром аліментів, позаяк усупереч положенням ст. 263 ЦПК України, визначаючи їх розмір, суд першої інстанції належним чином його не обґрунтував. З огляду на це визначена ним частка заробітку (доходу), яка стягуватиметься як аліменти на переконання колегії суддів, очевидно є завищеною.

Хоча міський суд й покликався на ст. 182 СК України, яка регламентує обставини, що враховуються при визначенні розміру аліментів, однак жодних доказів на підтвердження існування таких обставини матеріали справи не містять. Тому бажаний позивачем розмір аліментів на малолітнього сина, а саме 1/3 заробітку відповідача, є недоведеним. Відтак, висновок суду першої інстанції про розмір аліментів на утримання дитини помилковий.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.5 ст. 263 ЦПК України).

Поготів, навіть беручи до уваги зазначену ОСОБА_2 у позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу орієнтовну заробітну плату відповідача у розмірі 8 000 гривень, то 1/3 він неї становитиме близько 2 660 гривень, що перевищує рекомендований законодавством розмір аліментів на одну дитину. Між тим, ј частка від вказаної суми відповідатиме йому.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року в 2027 гривень. Тобто визначений міським судом розмір аліментів був більшим від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, для його призначення суду необхідно виходити з достатності заробітку платника аліментів, чого не зроблено, адже не підтверджено жодними об`єктивними і переконливими доказами.

Як убачається, при вирішенні спірних правовідносин суд першої інстанції уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним в частині розміру аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колегія суддів з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), вважає за необхідне визначений судом розмір аліментів змінити, зменшивши їх з 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача до 1/4 частини його заробітку (доходу).

Таким чином неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, що призвело до порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, у відповідності до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру частки аліментів.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2018 року змінити у частині розміру частки стягуваних щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів, зменшивши його з 1/3 частки до 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 .

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.С.Шимків

Н.М. Ковальчук