Провадження № 6/202/141/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

12 липня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Некрасової А.О.,

представника заявника ОСОБА_1 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа, боржник: ОСОБА_2 по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа, боржник: ОСОБА_2 по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої просив: видати дублікат виконавчого документу № 202/37159/13-ц від 14 вересня 2016 року, виданий Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Вимоги заяви про видачу дублікату виконавчого листа обґрунтовані наступним. Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволені частково. За рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором № K2XRRC10000105 від 08.04.2008 року у розмірі 32963 (тридцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят три) грн. 28 коп., та стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., а всього 42963,28 грн., яка складається з: 6520,17 грн. заборгованості за кредитом; 434,93 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 860,64 грн. заборгованості по комісії; 32625,48 грн. пені; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина); 2022,06 грн. штрафу (процентна складова). Крім того, стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору з: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) 379,63 грн., Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - 50,00 грн.

14 вересня 2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий лист на виконання вищевказаного заочного рішення суду від 27 травня 2015 року. Однак зазначений виконавчий лист було втрачено. Наведене зумовило заявника звернутись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви про видачу дублікату виконавчого листа підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Суду надав пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши представника заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа, боржник: ОСОБА_2 по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2015 року частково задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.59-61). Вказане судове рішення набрало законної сили та відповідно до нього 14 вересня 2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчі листи про стягнення з відповідачів суми заборгованості.

Відповідно до Акту ПАТ КБ «ПриватБанк» про втрату виконавчого документу від 20 травня 2019, виконавчий лист по справі № 202/37159/13-ц про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 , виданий Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська було втрачено в результаті перенаправлення банківських документів із архіву, розташованого в приміщенні Головного офісу АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50 до Черкаського ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м.Черкаси, вул.Б.Вишневецького, буд.40 (а.с.64).

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р., в редакції чинній на час набрання рішенням законної сили (на даний момент Закон втратив чинність), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом одного року.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно позиції ВСУ від 26.09.2012 року № 6-85 цс12, та від 04.11.2015 року № 6-1486 цс15 поважними причинами пропуску строку є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції «пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на доказі, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» Суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Європейський суд зазначає, якщо звичайний строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів заяви, представником заявника не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин втрати виконавчого листа та відповідно пропуску строку пред`явлення його до виконання.

Оскільки строк звернення до суду із вимогою про видачу дубліката виконавчого документа законом не визначено, доцільність такого звернення зберігається лише в межах строків, встановлених для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки після їх спливу виконавче провадження не може бути відкрите.

Отже, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого документа суду необхідно встановити чи звернувся заявник про видачу дублікату виконавчого документа в межах строку пред`явлення останнього до виконання, у разі пропуску такого строку чи звертався заявник із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання одночасно із заявою про видачу дубліката.

Згідно п. 17.4 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні Положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

На переконання суду, єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів, щодо підтвердження факту втрати виконавчих документів.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Такий правовий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року по справі № 2-824/2009 провадження № 61-5388св18.

Таким чином, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого листа, суд виходить із того, що заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа майже через 3 років після видачі виконавчого листа у вересні 2016 року та як вбачається з матеріалів, що додані до заяви про видачу дублікату виконавчого листа, банк не надав суду належних доказів його втрати, в тому числі, при його пересилці чи інших обставинах.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, з наявних матеріалів справи вбачається, що хоча виконавчий документ № 202/37159/13-ц, виданий Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу за кредитним договором № K2XRRC10000105 від 08 квітня 2008 року було втрачено, заявником було пропущено встановлені законом строки пред`явлення такого виконавчого листа до виконання та питання щодо поновлення пропущеного строку у даній заяві заявником не ставиться, а відтак, враховуючи положення п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд дійшов висновку, що подана представником заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 433, п.17.4 ч.1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа, боржник: ОСОБА_2 по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі у 15-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Повний текст складено 15.07.2019 року.

Суддя Л.П. Слюсар