ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2019 року м. Харків

Справа № 628/2928/18

Провадження № 22-ц/818/2104/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

Третя особа: старший державний виконавець міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області Закопайло Олександр Юрійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2019 року (суддя Цендра Н.В.),

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: старший державний виконавець міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області Закопайло Олександр Юрійович про скасування заборгованості по аліментам та зміну розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати заборгованість по аліментам у розмірі 44 342,04 грн., що стягується на користь ОСОБА_2 та змінити розмір аліментів, що стягуються на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивований тим, що згідно рішення суду з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_6

З 02.02.2009 по 27.03.2014, з 25.06.2015 по 02.05.2017, з 31.08.2017 по 13.10.2017 та з 09.01.2018 по теперішній час він ніде не працював та не працює, на обліку в Куп`янському міськрайцентрі зайнятості не перебуває, як фізична особа-підприємець не зареєстрований. На його утриманні знаходяться ще троє неповнолітніх дітей, тому він не міг сплачувати аліменти в установленому розмірі, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 44342,04 грн. Вважає наведене істотними обставинами в розумінні ч.2 ст.197 СК України для скасування наявної в нього заборгованості по сплаті аліментів. Також зазначає, що весь час сплачує аліменти у можливому для нього розмірі. На підставі цього просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно.

В межах розгляду даної справи відповідач ОСОБА_2 звернулася до позивача із зустрічним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 47 485,24 грн. пені за прострочення сплати аліментів за 42 705 днів, починаючи з 7 лютого 2009 року по 1 листопада 2018 року та просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Зустрічний позов мотивований тим, що ОСОБА_1 не виконує свої обов`язки по утриманню дитини, яка з ним не проживає, за рішенням суду, що знаходиться на виконанні в Куп`янському ВДВС ХГТУ, аліменти не сплачує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість з 7 лютого 2009 року, яка станом на 1 листопада 2018 року становить 47 485,24 грн. В обґрунтування розрахунку вказаної суми зазначає, що строк прострочення з часу звернення стягнення складає 117 місяців чи 42 705 днів, розмір заборгованості за даними державного виконавця складає 47 485,24 грн., тобто 1% за день становить 474,85 грн., а всього сума пені дорівнює 20 261 387,25 грн., але враховуючи положення СК України вона зменшена до розміру суми заборгованості по аліментам.

У відзиві на зустрічний позов ОСОБА_1 просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що розрахунок позивача за зустрічним позовом беручи до уваги правову позицію ВСУ є неправильним, оскільки розмір пені нарахований до 8 липня 2017 року здійснений відповідно до ч.1 ст.196 СК України не в тій редакції закону. Також, пеню розраховано за всі місяці, навіть ті, де позивачем сплачувались аліменти самостійно, або вираховувались із заробітної плати.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 20 000,00 грн. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем ОСОБА_1 не наведено обставин, які мають істотне значення або доказів наявності у нього тяжкої хвороби, що було б підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, а вимога про визначення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. не відноситься до компетенції платника аліментів та порушує права неповнолітньої дитини, що є неприпустимим. Також суд зазначає про відступлення Великою Палатою ВС від правової позиції ВСУ на яку посилався позивач у відзиві та враховуючи сімейний та майновий стан позивача ОСОБА_1 зменшив розмір пені в порядку ст.196 СК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є необґрунтованим у зв`язку з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи та ухваленим без надання належної оцінки доказам.

Вказує, що суд неправомірно не прийняв наявність у позивача на утриманні трьох неповнолітніх дітей як істотну обставину та прийняв вказаний доказ однобічно вирішуючи зустрічний позов.

Посилаючись на сімейний та матеріальний стан представник зазначає, що при зверненні позивача з позовом прожитковий мінімум для дитини ОСОБА_6 становив 1944 грн., отже встановлення стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. не суперечить законодавству.

Вважає, що судом було враховано інтереси лише однієї дитини позивача ОСОБА_6 , чим було обмежено права інших дітей позивача. Крім того стверджує, що позивач не відмовлявся та не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо надання матеріальної допомоги дитині.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області серії НОМЕР_1 значаться ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 73)

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 лютого 2009 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 січня 2009 р. та до повноліття дитини (а.с. 5).

Згідно копій свідоцтв про народження ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ), ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ), ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ), батьками дітей значаться ОСОБА_1 та ОСОБА_12 (а.с. 7-9).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, дитина ОСОБА_6 проживає з відповідачем ОСОБА_2

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У силу положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

До суду апеляційної інстанції надано копію посвідчення ОСОБА_12 , видане Управлінням праці та соціального захисту населення Куп`янської РДА, згідно якого, пред`явник цього посвідчення має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

Докази, на які послався позивач, як на підстави для зменшення розміру аліментів, зокрема, народження ще трьох дітей, мінливий дохід, що ставить його в скрутне матеріальне становище, не дають підстав для задоволення позову в частині зміни способу стягнення аліментів з 1/4 частини доходу на тверду грошову суму 1000 грн, про що просить позивач, оскільки право обирати спосіб стягнення аліментів належить одержувачу аліментів , з яким проживає дитина, а не боржнику.

Посилання в апеляційній скарзі на обґрунтування вимог позивача в цій частині на ст.192 СК України є недоцільним, адже позов пред`явлено не про зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду, а про зміну способу їх стягнення.

Щодо зазначення у скарзі п.23 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», слід вказати, що дане положення Постанови не може застосовуватись до даних правовідносин, оскільки воно ухвалене без врахування відповідних змін до Сімейного Кодексу України. Тому, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем наявності обставин, які відповідно до 197 СК України є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Обґрунтовуючи позов в цій частині ОСОБА_1 посилався на те, що він тривалий час не працював та не працює дотепер, має на утриманні ще трьох неповнолітніх дітей та виконував обов`язки щодо утримання доньки ОСОБА_6 добровільно у можливому для нього розмірі.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем не доведено, що заборгованість по аліментах виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення в розумінні ч.2 ст.197 СК України, тому правильно відмовив у звільненні від сплати заборгованості по аліментах.

Крім того, всі ці обставини виникли та існують залежно від волевиявлення позивача. Він є працездатною особою і повинен обирати корисний спосіб життя з метою матеріального забезпечення всіх своїх дітей.

Також, суд зазначає про право позивача звернутися до суду з позовом в порядку ст.192 СК України про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання ОСОБА_6 для урахування інтересів інших дітей, які знаходяться на його утриманні, матеріальне забезпечення яких не є предметом даної справи.

Щодо вимог апеляційної скарги в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, то позивач не навів належних та допустимих доказів та доводів, які б спростовували висновки суду відносно стягнення пені по сплаті аліментів, які зроблені з урахуванням матеріального стану позивача.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Частина перша статті 196 в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 \

Згідно ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Матеріали справи містять три розрахунки заборгованості (а.с.120-122; 69-71) та наданий до суду апеляційної інстанції, які підписані старшим державним виконавцем Закопайло О.Ю., але всі вони різняться між собою в тому числі і за 2009 рік, за який суд навів розрахунок пені.

Тому, перевіряючи розрахунок пені наведений судом за 2009 рік, судова колегія вважає за можливе навести свій розрахунок за період з 1 липня 2011 року по 1 листопада 2018 року, оскільки за цей період зазначені відомості в розрахунку (а.с.120-122) і розрахунку, що надано в суді апеляційної інстанції, співпадають.

Так, за:

липень - 199,25*1%=1,99*2677=5327,23

серпень - 399,25*1%=3,99*2646=10557,54

вересень - 599,25*1%=5,99*2616=15669,84

жовтень - 612,25*1%=6,12*2585=15796,05

листопад - 612,25*1%=6,12*2554=15630,48

грудень - 612,25*1%=6,12*2524=15446,88

розмір пені складає 78428,02 грн.

Системно аналізуючи наявні у справі розрахунки, судова колегія достовірно встановила наявність заборгованості на день ухвалення судом оскаржуваного рішення, яка перевищує 40000 грн.

З огляду на тривалість неналежного виконання позивачем своїх обов`язків по сплаті аліментів протягом 10 років, судова колегія погоджується з визначеною судом сумою пені 20000 грн.

Згідно із ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними і вони не спростовують рішення суду першої інстанції, тому її необхідно залишити без задоволення. Так, як рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, то його необхідно залишити без змін, в силу ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 8 травня 2019 року