УХВАЛА

17 квітня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бібіка О.В.

з участю: секретаря - Масалової І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна", ОСОБА_3, ОСОБА_4 з вимогами про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Крім того, разом з позовом подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт з забороною відчуження на належний ОСОБА_2 автомобіль марки ВАЗ-21061, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1982 року випуску, який він придбав на підставі довідки-рахунку № ААЕ402542 від 03.10.2015, дата реєстрації 10.10.2015; накласти арешт з забороною відчуження на належний ОСОБА_3 автомобіль MAN 19.464, реєстраційний номер АХ 3497ЕВ; накласти арешт з забороною відчуження на належний ОСОБА_4 напівпричеп Fruehauf TF 34C1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

В обгрунтування зазначено, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що сталася 19.08.2017 з вини водія ОСОБА_2, який, керуючи автомобілем MAN 19.464, реєстраційний номер НОМЕР_3, з напівпричепом Fruehauf TF 34C1, реєстраційний номер НОМЕР_2, під час якої отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.03.2019 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік. На підставі ст. 75 КК україни, ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що автомобіль MAN 19.464, реєстраційний номер НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_3, був застрахований ПАТ "Страхова компанія "Країна" за полісом обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності № АК/4991615, строк дії якого з 26.10.2016 по 25.10.2017.

Згідно з полісом обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності № АК/5740390 напівпричеп Fruehauf TF 34C1, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_4, також був застрахований ПАТ "СК "Країна", строк дії полісу з 15.03.2017 по 14.03.2018. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу напівпричеп Fruehauf TF 34C1, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_4

Вважає, що реалізація вказаного майна унеможливить у подальшому виконання рішення суду, у разі задовоелння позовних вимог.

Ознайомившись з наданими матеріалами, суд дійшов наступного:

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності з п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Також, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Перший протокол ратифікований Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР й із огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Позивачем ОСОБА_1 надано докази про належність ОСОБА_2 автомобіля ВАЗ-21061, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 автомобіля MAN 19.464, реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_4 напвіпричепа Fruehauf TF 34C1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Однак, не надано жодного доказу щодо ризиків знищення чи приховування вказаного майна.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 відчуження автомобіля ВАЗ-21061, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1982 року випуску.

Заборонити ОСОБА_3 відчуження автомобіля MAN 19.464, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Заборонити ОСОБА_4 відчуження напвіпричепа Fruehauf TF 34C1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

В іншій частині зави - відмовити.

Допустити негайне виконання ухвали.

Ухвалу суду може бути оскаржено сторонами до Харківського апеляційного суду у п"ятиденний строк з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий -