Постанова

Іменем України

18 липня 2019 року

м. Київ

справа № 520/9347/14-ц

провадження № 61-24003св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - виконавчий комітет Одеської міської ради,

відповідач 2 - департамент комунальної власності Одеської міської ради,

відповідач 3 - Одеське міське управління земельних ресурсів,

відповідач 4 - ОСОБА_2 ,

відповідач 5 - ОСОБА_3 ,

третя особа 1 - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Масалов Володимир Васильович,

третя особа 2 - громадська організація «Сонячне»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2016 року в складі судді Калініченко Л. В. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 березня 2017 року в складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Черевка П. М., Станкевича В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року.

Указана заява мотивована тим, що 24 листопада 2015 року при отриманні документів з Департаменту архівної справи та діловодства йому стало відомо про обставини, які існували на час розгляду справи, але не могли бути відомі на той час. Зазначає, що при вирішенні справи судом не було оцінено рішення Одеської міської ради від 16 липня 1992 року № 235-XXI та протокол засідання виконавчого комітету Одеської міської ради від 07 серпня 1998 року № 12, у зв`язку з відсутністю їх в матеріалах справи.

Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 березня 2017 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року залишено без задоволення.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що обставини, на які посилався ОСОБА_1 , як на нововиявлені, існували на момент розгляду справи, могли бути в будь-який час безперешкодно отримані ним або його представником, тобто могли бути відомі йому або його представнику.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року в справі № 520/9347/14-ц; витребувано вказану цивільну справу з Київського районного суду м. Одеси.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», згідно з яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

11 травня 2018 року справу № 520/9347/14-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу № 520/9347/14-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю .

Узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 березня 2017 року, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення Одеської міської ради від 16 липня 1992 року № 235-XXI та протокол засідання виконавчого комітету Одеської міської ради від 07 серпня 1998 року № 12 не були надані суду Виконавчим комітетом Одеської міської ради, отже вони існували на час розгляду справи, проте ОСОБА_1 не знав про їх існування.

Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами встановлено, що копію рішення Одеської міської ради від 16 липня 1992 року № 235-XXI та бланк протоколу засідання виконавчого комітету Одеської міської ради від 07 серпня 1998 року № 12 представник ОСОБА_1 отримала згідно із супровідним листом Департаменту архівної справи та діловодства 18 листопада 2015 року на інформаційний запит фізичної особи.

Отже, дані обставини на які посилається ОСОБА_1 , як на нововиявлені, існували на момент розгляду справи, могли бути у будь-який час безперешкодно отримані ним або його представником, тобто могли бути відомі та отримані ним або його представником до ухвалення судом рішення, яке було постановлено 12 лютого 2015 року.

У рішенні Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року було надано правову оцінку рішенню Одеської міської ради від 16 липня 1992 року № 235-XXI та протоколу засідання Виконавчого комітету Одеської міської ради № 12 від 07 серпня 1998 року.

Крім того, встановлено, що протокол засідання виконавчого комітету Одеської міської ради від 07 серпня 1998 року № 12 не стосується прийнятого виконавчим комітетом Одеської міської ради рішення від 07 серпня 1998 року № 771.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Нововиявлені обставини - це факти, що мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Встановивши, що наведені ОСОБА_1 обставини, на підставі яких він просив переглянути рішення суду, не є нововиявленими обставинами у розумінні статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою), оскільки обставини на які посилається заявник, як на нововиявлені, існували на момент розгляду справи, могли бути у будь-який час безперешкодно отримані позивачем або його представником до винесення судом рішення, суди зробили обґрунтований висновок про залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року без задоволення.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки суди правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушили норми процесуального права.

Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судами обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 березня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко