Справа № 509/1757/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Козирського Є. С.

при секретарі Алізаде А.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в стм. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ТОВ «Полімер-Граніт» код ЄДРПУ 34872486, місцезнаходження : 65122, м. Одеса, вул. Станція Люстдорської дороги, буд. № 3-а, про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2019 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просила суд, визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя: нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною 5,5 кв .м.; майнові права на квартиру в готовності «під ключ» розташовану в Об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_4 , із наступними характеристиками, будинок «АДРЕСА_4», секція « АДРЕСА_4, 1,2» квартира «5», загальною площа «33,55 кв.м», кількість житлових кімнат «1», поверх «1», на підставі Договору про купівлю продаж майнових прав, який був укладений 22 січня 2019 року між ТОВ «Полімер-Граніт» та ОСОБА_2 . Також просила визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною 5,5 кв. м. Припинити право власності ОСОБА_2 , на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною 5,5 кв .м. та визнати за позивачем право власності на Ѕ частку майнових прав на квартиру в готовності «під ключ» розташовану в Об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_4 , із наступними характеристиками, будинок АДРЕСА_4, загальною площа «33,55 кв.м», кількість житлових кімнат «1», поверх «1» , на підставі Договору про купівлю продаж майнових прав, який був укладений 22 січня 2019 року між ТОВ «Полімер-Граніт» та ОСОБА_2 . Разом з цим, просила судові витрати понесені позивачем, стягнути з відповідача на її користь .

В судове засідання позивач не з`явилася, але надала до суду заяву згідно з якою свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на її задоволені, просила справу слухати у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву згідно з якою проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив суд слухати справу у його відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ «Полімер-Граніт».

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно до ч.3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, Ці данні встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволеною з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 44 , який був внесений до книги реєстрації шлюбів 14 лютого 2014 року, та видано Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 14.02.2014 року ( а.с. )

Від шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 від 23 жовтня 2018 року.

В період шлюбу позивачкою та відповідачем було набуто сумісне майно, а саме по Договору купівлі - продажу від 2 березня 2018 року серія та номер 197 придбано нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною 5,5 кв .м., вартістю - 33 700, 00 грн., та по Договору про купівлю продаж майнових прав від 22 січня 2019 року у ТОВ «Полімер-Граніт» було придбано майнові права на квартиру в готовності «під ключ» розташовану в Об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_4 , із наступними характеристиками, будинок АДРЕСА_4, загальною площа «33,55 кв.м», кількість житлових кімнат «1», поверх«1» , вартістю 24 000,00 ( двадцять чотири тисячі доларів), що в еквіваленті на час укладення договору становило 672 000,00 грн.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини 1 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їх.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що майновими правами, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною 5,5 кв.м., та майнові права на квартиру в готовності «під ключ» розташовану в Об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_4 , із наступними характеристиками, будинок АДРЕСА_4, загальною площа «33,55 кв.м», кількість житлових кімнат «1», поверх«1» було придбано в період шлюбу, а отже, сторони мають рівні права на дане майно, відповідач позов визнав, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, позивач просила суд судові витрати понесені з розглядом справи, стягнути з відповідача на її користь

Згідно чч.1,2, 3 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача, а тому в суду є всі підстави задовольнити вимоги позивача у цій частині та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд справи в розмірі 5833,70 грн.

Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 60,63,70,71 СК України, ст.ст.12, 13, 133, 141, 200, 206, 258 -259, 264, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити у повному обсязі.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя:

1. нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною 5,5 кв. .м.;

2. майнові права на квартиру в готовності «під ключ» розташовану в Об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_4 , із наступними характеристиками, будинок АДРЕСА_4, загальною площа «33,55 кв.м», кількість житлових кімнат «1», поверх «1» , на підставі Договору про купівлю продаж майнових прав, який був укладений 22 січня 2019 року між ТОВ «Полімер-Граніт» та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), право власності на Ѕ частку нежитлове приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , загальною 5,5 кв. м.

Припинити право власності ОСОБА_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною 5,5 кв .м.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право власності на Ѕ частку майнових прав на квартиру в готовності «під ключ» розташовану в Об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_4 , із наступними характеристиками, будинок АДРЕСА_4, загальною площа «33,55 кв.м», кількість житлових кімнат «1», поверх «1» , на підставі Договору про купівлю продаж майнових прав, який був укладений 22 січня 2019 року між ТОВ «Полімер-Граніт» та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати за розгляд справи в розмірі 5833,7 грн .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення . У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Є. С. Козирський