"24" квітня 2019 р. Справа № 363/1714/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2019 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.

при секретарі Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород подання головного державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Мовчун Т.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області звернувся головний державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Мовчун Т.С. із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Вишгородському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження № 54683013 з виконання виконавчого листа № 363/326/17 виданого 03.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Радикал Банк» заборгованість у розмірі 33 511, 86 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам статті 19 Закону України «Про виконавче провадження». Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено відсутність в боржника на праві власності нерухомого майна, рахунків в банківських установах, транспортних засобів та 12.02.2017 року, 05.01.2018 року на адресу божника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак, боржник на виклик не з`явився, про причини неявки не повідомив. Виїздом за місцем проживання боржника в АДРЕСА_1 22.02.2018 року та 21.06.2018 року державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 відсутній за адресою проживання, будинок зачинений, перевірити майновий стан неможливо. Боржник ухиляється від виконання рішення та не вживає заходів щодо його виконання.

Головний державний виконавець свою явку в судове засідання не забезпечив, коли суд на підставі ч. 2 ст. 441 ЦПК України зобов`язаний негайно розглянути подання, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, однак заступник начальника Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Матвієнко В.В. надав суду телефонограму, в якій просить розглянути подання без його участі, вимоги подання підтримує та просить його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
За пунктом 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.
На виконанні у Вишгородському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження № 54683013 з виконання виконавчого листа № 363/326/17 виданого 03.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Радикал Банк» заборгованість у розмірі 33 511, 86 грн.

12.09.2017 року головним державним виконавцем Мовчун Т.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 54683013

12.09.2017 року головним державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Мовчун Т.С. було направлено на адреси ПАТ «Радикал Банк» та ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження, зобов`язано з`явитись до державного виконавця в п`ятиденний термін з дня відкриття виконавчого провадження, надати квитанції про сплату боргу, виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено відсутність в боржника на праві власності нерухомого майна, рахунків в банківських установах, транспортних засобів та 12.02.2017 року, 05.01.2018 року на адресу божника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак, боржник на виклик не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Виїздом за місцем проживання боржника в АДРЕСА_1 22.02.2018 року та 21.06.2018 року державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 відсутній за адресою проживання, будинок зачинений, перевірити майновий стан неможливо, про що складено акти.

28.11.2018 року головним державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

При зверненні до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України тягар доказування наявності факту ухилення від виконання зобов`язань покладається на державного виконавця. При цьому ухиленням від виконання зобов`язань є свідоме вчинення боржником-фізичною особою або керівником боржника - юридичної особи діяння (дії або бездіяльності), що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Така юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України передбачена законом не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, при цьому дії боржника по ухиленню від виконання судового рішення повинні бути зазначені в поданні.

Значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», не означає саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження і не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Таким чином, лише у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема, звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 441 ЦПК України, пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.
Подання державного виконавця, матеріали виконавчого провадження, копію яких долучено до матеріалів справи, не свідчать про те, що боржник має доходи, проте ухиляється від виконання судового рішення. Державним виконавцем не вчинено дій щодо виходу за місцем знаходження боржника, виявлення та опис майна боржника за місцем знаходження.
З врахуванням викладених обставин, суд вважає подання не обґрунтованим, оскільки виконавче провадження не містить будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 свідомо вчиняє діяння (дії або бездіяльність), що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, тобто ухиляється від виконання такого обов`язку та не зазначено дії боржника по ухиленню від виконання судового рішення. Зокрема, не з`ясовано відомостей щодо встановлення місця проживання боржника, виїзд державним виконавцем останній раз здійснювався ще у червні 2018 року, що підтверджується відповідним актом складеним державним виконавцем за відсутності понятих, у зв`язку з чим не можна дійти висновку, що ОСОБА_1 повідомлений про необхідність виконати свій обов`язок у виконавчому провадженні.
Отже, державний виконавець, не здійснивши відповідних заходів, передчасно звернуся з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого провадження - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон.
Відповідно до розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін`юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.
Проте, будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано.
Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.
Крім того, відповідно до ч. 2, 4 і 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Засвідчувальний напис про відповідність копій письмових доказів оригіналам відсутній.

Отже, подані виконавцем копії документів, якими він обґрунтовується подання, у вказаному Законом порядку не засвідчені, а відтак є недопустимими.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні даного подання слід відмовити за відсутністю для цього достатніх обґрунтувань.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 95, 441, 353,354 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя І.Ю. Котлярова