Справа № 323/4038/16-ц
Провадження № 2/323/47/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2019 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої судді -ОСОБА_1,
при секретарі -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, який в процесі розгляду справи неодноразово уточнювала. Відповідно до останньої редакції позовної заяви, в обґрунтування позову зазначено, що з 27.12.1995 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, під час якого у них народилося двоє дітей, а саме ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Шлюб між сторонами розірвано 07.12.2016 року, окремо проживають з листопада 2016 року, спільне господарство не ведеться протягом тривалого часу. За час спільного проживання сторони придбали таке майно, загальною вартістю 44900,00 грн.:

1.Автомобіль ГАЗель, державний номер НОМЕР_1, вартістю 10300 грн.;

2.Трактор ЮМЗ-6Л, державний номер т5660ЗС, вартістю 20000 грн.;

3.Музичний центр KASON, вартістю 700 грн.;

4.Стаціонарний телефон Panasonic КХ-ТС2351UAW, вартістю 240,00 грн;

5.Супутникова антена, вартістю 200,00 грн;

6.Телевізор West, вартістю 500,00 грн.;

7.Мікрохвильова піч Fairline, вартістю 300,00 грн.;

8.Обігрівач Asel , вартістю 750,00 грн.;

9.Двокамерний холодильник Nord West, вартістю 2000,00 грн.;

10.Морозильна камера NORD, вартістю 3000,00 грн.;

11.Унітаз, вартістю 500,00 грн.;

12.Кахельна плитка, вартістю 300,00 грн.;

13.Насосна станція, вартістю 510,00 грн.;

14.Свердловинний насос серії 75 QJD, вартістю 1100,00 грн.;

15.Девять листів гіпсокартону, вартістю 550,00 грн.;

16.Насос центробіжний, вартістю 1120,00 грн.;

17.Двері міжкімнатні, вартістю 330,00 грн.;

18.Пральна машина «Індезіт», вартістю 2000,00 грн.;

19.Шини до трактора ЮМЗ-6Л у кількості 2 шт., вартістю 500,00 грн.

Крім цього, за період спільного проживання у шлюбі, сторонами за спільні кошти на території подвіря і будинку, розташованому за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, вул. Лугова, 58, було збудовано наступні будівлі та комунікації, а саме:

1.Добудову до житлового будинку з ракушняка, шлакоблоку та цегли;

2.Два сінники з шиферу, листів заліза та дерева;

3.Свердловину для забору води глибиною 16,5м, розташована у дворі біля будинку;

4.Гараж-склад з цегли, шлакоблоку, залізобетонних плит та шиферу;

5.Свинарник (з шлакоблоку);

6.Свинарник (з цегли та листів заліза);

7.Сарай «г-подібний» (з шлакоблоку, шиферу та залізобетонних плит);

8.Вїзд у двір (із залізобетонних плит розміром приблизно 2х3м у кількості 3 шт.);

9.Парове опалення житлового будинку;

10.Паркан з 20 листів плоского шиферу, розташований з фасадної сторони двору будинку;

11.Навіс (з дерева та шиферним перекриттям);

12.Навіс (з металевих труб та шиферним перекриттям);

13.Стічна яма обємом приблизно 2,5 куб.м.

Також у володінні відповідача за первісним позовом знаходиться збіжжя, вирощене на земельних паях, які належать на праві приватної власності сторонам, а саме: зерно ячменю вагою 2 тонни, зерно пшениці вагою 1,5 тонни, зерно арновки вагою 0,6 тонни, зерно соняшника вагою 10 тонн.

Крім цього, сторонами за час спільного проживання було придбано домашню худобу:

1.Дві корови, вартістю 8000,00 грн. кожна;

2.Двох телят, вартістю 3500,00 грн. кожне;

3.Двох кіз вартістю 300,00 грн. кожна;

4.Пять дорослих свиней, вартістю 4800,00 грн. кожна;

5.Три підсвинки, вартістю 1500,00 грн. кожне;

6.Десятьох поросят, вартістю 300,00 грн. кожне.

Оскільки відповідач без згоди позивача продав частину худоби (5 дорослих свиней, трьох підсвинків та десятьох поросят), загальною вартістю 31500,00 грн., то решту худоби, загальною вартістю 23600,00 грн., позивач залишила собі.

Також за період спільного проживання сторонами було придбано автомобіль ВАЗ 2109, 1990 року випуску, VIN-код XTA210910L0587018, який проданий відповідачем без згоди позивача.

Позивач просить поділити спільно нажите у шлюбі майно, відступивши від засад рівності, посилаючись на те, що відповідач маючи на меті уникнути поділу майна, умисно його приховує та продає, а також після розірвання шлюбу з нею залишилась проживати неповнолітня донька, на утримання якої відповідач жодної допомоги не надає. Просила визнати за нею право власності на 2/3 частини від усього майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином позивач просить визнати вищезазначені речі, транспортні засоби, та будівельні матеріали, витрачені на будівництво добудов, спільною сумісною власністю подружжя та поділити спільно нажите майно таким чином:

1.Автомобіль ГАЗель, державний номер НОМЕР_1, та трактор ЮМЗ-6Л, державний номер т5660ЗС залишити у власності позивача за первісним позовом, припинивши за відповідачем за первісним позовом право власності на зазначені транспортні засоби;

2.Музичний центр KASON, стаціонарний телефон Panasonic КХ-ТС2351UAW, супутникову антену, телевізор West, мікрохвильову Fairline, обігрівач Asel, двокамерний холодильник Nord West, морозильну камеру NORD, унітаз, кахельну плитку, насосну станцію, свердловинний насос серії 75 QJD, девять листів гіпсокартону, насос центробіжний, двері міжкімнатні, пральну машину «Індезіт», шини до трактора ЮМЗ-6Л у кількості 2 шт. залишити у власності відповідача за первісним позовом, припинивши за позивачем за первісним позовом право власності на зазначені речі;

3.Зобовязати позивача сплатити відповідачу за первісним позовом 367,00 грн. різниці вартості майна;

4.Стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 2/3 частини вартості вищезазначених будівельних матеріалів;

5.Стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 2/3 частини середньої ринкової вартості автомобіля ВАЗ 2109, 1990 року випуску, VIN-код XTA210910L0587018, а саме 26760,00 грн.;

6.Стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом різницю вартості худоби в розмірі 3950,00 грн.;

7.Зобовязати відповідача за первісним позовом повернути позивачу за первісним позовом 1 т зерна ячменю, 0,75 т зерна пшениці, 0,3 т зерна арновки та 5 т зерна соняшника.

В процесі розгляду справи відповідачем за первісним позовом було подано зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя, в якій він вказав, що за час спільного проживання було придбано наступне майно:

1.Автомобіль ГАЗель, державний номер НОМЕР_1, вартістю 10300 грн.;

2.Обігрівач Asel , вартістю 750,00 грн.;

3.Морозильну камеру NORD, вартістю 3000,00 грн.;

4.Свердловинний насос серії 75 QJD, вартістю 1100,00 грн.;

5.Девять листів гіпсокартону, вартістю 550,00 грн.;

6.Насос центробіжний, вартістю 1120,00 грн.;

7.Двері міжкімнатні, вартістю 330,00 грн.;

8.Корови в кількості 2 голів, вартістю 20000,00 грн.;

9.Телята в кількості 2 голів, вартістю 15000,00 грн.;

10.Кози в кількості 2 голів, вартістю 600,00 грн.

Загальна вартість спільно нажитого майна 52750,00 грн.

У звязку із зазначеним, позивач за зустрічним позовом просить визнати зазначене ним майно спільною сумісною власністю подружжя, розділивши його наступним чином:

-визнати за сторонами право власності по 1/2 частини на автомобіль ГАЗель, державний номер НОМЕР_1;

-виділити йому у власність свердловинний насос серії 75 QJD, вартістю 1100,00 грн., двері міжкімнатні, вартістю 330,00 грн., девять листів гіпсокартону, вартістю 550,00 грн., корову вартістю 10000,00 грн., теля вартістю 7500,00 грн., козу вартістю 300,00 грн.;

-виділити відповідачу за зустрічним позовом морозильну камеру NORD, вартістю 3000,00 грн., обігрівач Asel, вартістю 750,00 грн., насос центробіжний, вартістю 1120,00 грн. корову вартістю 10000,00 грн., теля вартістю 7500,00 грн., козу вартістю 300,00 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, зустрічний позов визнали частково в частині, що не суперечить первісному позову. Позивач за первісним позовом також зазначила, що коли відносини із чоловіком погіршилися, то він почав продавати свиней, з приводу чого зверталася до поліції. Також, знаючи свого чоловіка, вона попросила дітей сфотографувати все, що залишалося у відповідача, перед тим, як вона йшла від відповідача. До позовної заяви було додано всі документи на придбані речі, які є в наявності, інших доказів у позивача за первісним позовом немає. Також позивач за первісним позовом вказала, що вона із чоловіком проживала в будинку батьків чоловіка з 1994 року, де вона була прописана з 1996 року. Разом добудовували господарські будівлі та добудову до будинку. Будівельні матеріали частково на фермах збирали, батько позивача за первісним позовом давав шлакоблоки, залізо, цемент купували на ринку. Коли розлучалися, то вона забрала 2 корови, 2 кози, і 2 телят, а відповідачу залишила свиней. Підтвердила, що двокамерний холодильник Nord West згорів під час перебування сторін у шлюбі.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення первісних позовних вимог частково, в частині, що суперечить зустрічному позову. Зустрічний позов підтримали повністю. Відповідач за первісним позовом вказав, що на час розлучення у нього залишалося двоє дорослих свиней, підсвинків не було. Трактор придбаний в 1993-1994 році в колгоспі в рахунок заробітної плати. Також в судовому засіданні було визнано, що в період шлюбу було придбано музичний центр KASON, стаціонарний телефон Panasonic КХ-ТС2351UAW, вартістю 240,00 грн., супутникову антену (купив тарілку, інше дала донька), телевізор West, вартістю 500,00 грн., мікрохвильову Fairline (ціну не памятає), обігрівач Asel, вартістю 750,00 грн., двокамерний холодильник Nord West (вартість не памятає, з згорів у шлюбі), морозильну камеру NORD (вартість не памятає, згоріла, потребує ремонту), унітаз (вартістю 200,00 чи 250 грн., не встановлений), кахельну плитку (вартість не памятає), свердловинний насос серії 75 QJD (вартістю 1100,00 грн.), девять листів гіпсокартону (вартістю 550,00 грн.), насос центробіжний (вартістю 1120,00 грн.), двері міжкімнатні (вартістю 330,00 грн.). Пральну машину «Індезіт» вони не купували, її віддав сусід, і вона є несправною. Шини до трактора не купували. Матеріали для добудов були батьківські, вказані добудови є в наявності (не добудовані). Автомобіль проданий в шлюбі за 15000,00 грн. на розборку. Зерна в такій кількості, як вказано у позові не було, а те, що було було використано на годівлю худоби. Будинок, в якому проживали сторони, належав його батькам, які померли в 1993 і 1994 році.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін стосовно предмету спору, перевіривши всі обставини справи, суд вважає, що заявлені первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.12.1995 року (т.1, а.с.8).

На підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 29.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу у сторін є двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (на даний час повнолітній), та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (неповнолітня) (т.1, а.с.9-10).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Крім того, зазначену правову позицію закріплено й в постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Із первісної позовної заяви, зустрічної позовної заяви та пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що сторони визнають спільно нажитим майном наступне майно:

1.Автомобіль ГАЗель, державний номер НОМЕР_1;

2.Обігрівач Asel , вартістю 750,00 грн.;

3.Морозильна камера NORD, вартістю 3000,00 грн.;

4.Свердловинний насос серії 75 QJD, вартістю 1100,00 грн.;

5.Девять листів гіпсокартону, вартістю 550,00 грн.;

6.Насос центробіжний, вартістю 1120,00 грн.;

7.Двері міжкімнатні, вартістю 330,00 грн.;

8.Корови в кількості 2 голів;

9.Телята в кількості 2 голів;

10.Кози в кількості 2 голів, вартістю 600,00 грн.

11.Свині в кількості 2 голів, вартістю 4800,00 грн. кожна.

Спір щодо вартості зазначеного майна відсутній, крім вартості корів і телят.

Крім цього, в судовому засіданні відповідачем за первісним позовом визнано, що коли позивач за первісним позовом переїхала проживати в інше місце, у нього залишилося двоє дорослих свиней.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні також визнала, що корови, телята та кози вона забрала собі.

Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Тому суд, у звязку із визнанням сторонами вищезазначеного переліку спільно нажитого майна, та відсутністю сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, вважає дані обставини встановленими, та такими, що не підлягають доказуванню.

Щодо вартості великої рогатої худоби суд зазначає наступне. Сторонами не надано будь-яких доказів щодо вартості корів та телят. Тому суд при визначенні вартості цих тварин застосовує середню вартість, яка визнана сторонами, тобто, вартість корів - 9000,00 грн. за одну корову, вартість телят 5500,00 грн. за одне теля.

Щодо трактора ЮМЗ-6Л, державний номер т5660ЗС, суд зазначає наступне.

Згідно до свідоцтва про реєстрацію технологічного ТЗ серії ЗС № 3061, виданого 03.04.2009 року, трактор ЮМЗ-6Л, 1976 року випуску, державний номер т5660ЗС, належить ОСОБА_4 (т.1, а.с.13).

Згідно до довідки форми №87, виданої 15.11.1994 року КСП «Перемога» та довідки, виданої головою КСП «Перемога» ОСОБА_8, ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі передано трактор ЮМЗ-6 (т.1, а.с.112).

У довідці № 15-05/Ж-21-1 від 22.03.2017 року, виданій Відділом архіву та цивільного захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області, зазначено, що в протоколах засідань правління та загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Перемога» за 1993-1995 роки будь-які відомості про трактор ЮМЗ-6, 1976 року випуску, шасі № 275842, відсутні.

Суд приймає як доказ довідку від 22.03.2017 року, а довідки, видані КСП «Перемога» не приймає як докази, оскільки на довідці від 15.11.1994 року містяться відомості про те, що бланк довідки напечатаний АП «Донецькформиздат», VII-95 року, тобто пізніше, ніж дата її видачі, а на іншій довідці взагалі відсутня дата та її номер.

Тому суд, визначаючи час набуття у власність спірного трактора, керується свідоцтвом про його реєстрацію, виданим 03.04.2009 року, тобто під час перебування сторін у шлюбі.

Таким чином, спірний трактор суд визнає обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно до довідки про вартість трактора від 01.03.2019 року, трактор ЮМЗ-6, 1976 року випуску коштує 32230,00 грн.

Згідно до довідки про вартість автомобіля від 01.03.2019 року, автомобіль ГАЗ-32213, 2001 року випуску коштує 15850,00 грн.

Щодо добудови до будинку та господарських будівель суд зазначає наступне.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що вони в період шлюбу проживали в будинку, який знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, вул. Лугова, 58.

Вказаний будинок раніше належав батькам ОСОБА_4, які померли в 1993 та 1994 роках.Фактично ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті батьків шляхом вступу в управління майном, однак юридично свої права на спадщину не оформив.

ОСОБА_4 фактично в судовому засіданні не оспорював, що спірні добудова та господарські споруди були побудовані в період шлюбу, однак вказав, що матеріали для добудов були батьківські.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що є батьком позивача за первісним позовом. Сторони розійшлися, коли одружувалися трактора не було. Гараж-склад був збудований при свідку, частково він допомагав будувати, привозив ліс, купував доски, привозив ракушняк (брав для себе на машині, а тоді привозив їм, з нього будували добудову до будинку), шифер трохи привозив, щебеню машину привозив. Купував все за власні кошти. Свинарник був на час заміжжя, за кухнею, з дерева. Сарай також допомагав будувати.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що є братом позивачки. В 2005 році приймав участь в будівництві сараю, звідки брались матеріали не знає.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він віддав сторонам пральну машину Індезіт. Також допомагав сторонам будувати пристройку до хати з ракушняка, приблизно 4 роки тому.

Крім цього, в матеріалах справи наявні сімейні фотокартки сторін, на яких зображені їх діти біля будинку та з яких видно, що коли діти були маленькими, то деяких будівель біля будинку не було (т.2, а.с.4-14).

Також в матеріалах справи міститься технічний паспорт на вищевказане домоволодіння, який виготовлений на замовлення ОСОБА_3, з якого видно, що спірні добудови та господарські споруди були побудовані в період часу з 1999 року по 2016 рік (т.2, а.с.101-105).

Таким чином, судом встановлено, що в період шлюбу сторонами спільними зусиллями було побудовано добудову до будинку, який знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, вул. Лугова, 58, та наступні господарські споруди на території вказаного будинку: два сінники з шиферу, листів заліза та дерева; свердловину для забору води глибиною 16,5м; гараж-склад з цегли, шлакоблоку, залізобетонних плит та шиферу; свинарник (з шлакоблоку); свинарник (з цегли та листів заліза); сарай «г-подібний» (з шлакоблоку, шиферу та залізобетонних плит); вїзд у двір (із залізобетонних плит розміром приблизно 2х3м у кількості 3 шт.); паркан з 20 листів плоского шиферу, розташований з фасадної сторони двору будинку; навіс (з дерева та шиферним перекриттям); навіс (з металевих труб та шиферним перекриттям); стічна яма обємом приблизно 2,5 куб.м.

Також матеріалам справи встановлено, що в період шлюбу сторонами було придбано автомобіль ВАЗ 2109, 1990 року випуску, VIN-код XTA210910L0587018, який в період шлюбу 29.09.2016 року було продано відповідачем за первісним позовом без згоди дружини (т.1, а.с.11, 71).

Згідно до довідки № 28 від 06.03.2017 року, вартість вказаного автомобіля становить 40140, грн. (т.1, а.с.108-110)

Фактична наявність інших речей, які вказані позивачем за первісним позовом як спільно нажите майно, а саме: насосна станція, зерно та шини до трактора, не підтверджено належними доказами, тому вказані речі не визнаються судом обєктом поділу спільного майна подружжя. Двокамерний холодильник Nord West та пральну машину «Індезіт» суд не бере до уваги при поділі майна, так як сторонами визнано, що холодильник вийшов із ладу ще в період шлюбу, а пральна машина також знаходиться у несправному стані.

Крім цього, парове опалення в будинку не може бути обєктом спільного майна подружжя, оскільки воно є невідємною частиною будинку, а також матеріалами справи не підтверджено, коли воно було проведене.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що є сином сторін. Його батьки жили не в добрих відносинах. За час шлюбу батьки побудували різні споруди на території вул.. Лугової, 58. Це г-подібна конюшня, свинарник з цегли, свинарник із шлакоблоку, другий сінник (пристройку), навіс в центрі двору, склад-гараж, стічну яму, скважину, пристройку до будинку. Ракушняк давали мамині батьки, інші матеріали не памятає. Автомобіль ВАЗ батько продав, а грошей матері не давав. Коли батька не було вдома, мати взяла худобу (2 корів, 2 телят, половину курей, половину качок, 2 кіз), свиней залишила (5 свиней дорослих, 3 підсвинків і 10 поросят). При них свинями батько не розпоряджався. Надав фото, які робив, коли виїжджали.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є донькою сторін. Знає, що батьки в період шлюбу придбали автомобіль УАЗ, рафік, газель, девятку, таврію і мопед. Газель залишилася у батька, а девятку батько продав. Трактор був придбаний до її народження, з колгоспу. Також батьки побудували зерновий склад (літ.Г), добудову до будинку, свинарник, 2 свинарники, гараж, сінники, навіси. Худобу ділили наступним чином порівну качок і курей, батьку свині (10 поросят, 3 дорослі свині і 3 підсвинки), мамі велику рогату худобу (2 корів, 2 кози і 2 телят). Також була пшениця (пару тон), ячмінь (пару тон), арновка (600 кг). 10 поросят і 2 свиней батько продав ще до того, як батьки розїхалися.

Наявність на момент припинення спільного господарства ще трьох свиней, трьох підсвинків та десяти поросят не підтверджено належними доказами. Покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_6 з даного приводу різняться, а саме, ОСОБА_6 (син сторін) вказав, що в момент, коли вони з матірю переїжджали, у батька залишилося 5 дорослих свиней, 3 підсвинки і 10 поросят. А свідок ОСОБА_6 (донька сторін) вказала, що 10 поросят і 2 свиней батько продав ще до того, як батьки розїхалися. Враховуючи те, що діти сторін залишилися проживати із матірю та не спілкуються із батьком, їх покази як свідків є необєктивними та не можуть братися судом до уваги.

Таким чином, судом встановлено наступний обсяг та вартість спільного майна подружжя сторін:

1.Автомобіль ГАЗ-32213, державний номер НОМЕР_1, вартістю 15850,00 грн.;

2.Трактор ЮМЗ-6Л, державний номер т5660ЗС, вартістю 32230,00 грн.;

3.Музичний центр KASON, вартістю 700,00 грн.;

4.Стаціонарний телефон Panasonic КХ-ТС2351UAW, вартістю 240,00 грн.;

5.Супутникову антену, вартістю 200,00 грн.;

6.Телевізор West, вартістю 500,00 грн.;

7.Мікрохвильову піч Fairline, вартістю 300,00 грн. (т.1, а.с.22);

8.Обігрівач Asel, вартістю 750,00 грн. (т.1, а.с.19);

9.Морозильну камеру NORD, вартістю 3000,00 грн. (т.1, а.с.14);

10.Унітаз, вартістю 500,00 грн.;

11.Кахельну плитку, вартістю 300,00 грн.;

12.Свердловинний насос серії 75 QJD, вартістю 1100,00 грн. (т.1, а.с.17, 18);

13.Девять листів гіпсокартону, вартістю 550,00 грн.;

14.Насос центробіжний, вартістю 1120,00 грн. (т.1, а.с.15);

15.Двері міжкімнатні, вартістю 330,00 грн. (т.1, а.с.20);

16.2 корови, вартістю 18000,00 грн.;

17.2 телят, вартістю 11000,00 грн.;

18.2 кози, вартістю 600,00 грн.;

19.2 свиней, вартістю 9000,00 грн.;

20.Будівельні матеріали, використані для добудови до будинку, який знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, вул. Лугова, 58, та наступних господарських споруд на території вказаного будинку: двох сінників з шиферу, листів заліза та дерева; свердловини для забору води глибиною 16,5м; гаражу-складу з цегли, шлакоблоку, залізобетонних плит та шиферу; свинарника (з шлакоблоку); свинарника (з цегли та листів заліза); сараю «г-подібного» (з шлакоблоку, шиферу та залізобетонних плит); вїзду у двір (із залізобетонних плит розміром приблизно 2х3м у кількості 3 шт.); паркану з 20 листів плоского шиферу, розташованого з фасадної сторони двору будинку; навісу (з дерева та шиферним перекриттям); навісу (з металевих труб та шиферним перекриттям); стічної ями обємом приблизно 2,5 куб.м.

Вирішуючи питання щодо розміру часток сторін у спільному майні подружжя та можливості відступлення від принципу рівності часток, суд виходить з такого.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Крім того, зазначену правову позицію закріплено й в постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Позивачем за первісним позовом в обґрунтування необхідності відходу від засади рівності часток у спільній сумісній власності подружжя зазначено, що ОСОБА_4 продавав без її відома спільне майно та має заборгованість з аліментів на утримання дитини. Суд в даному випадку не вбачає підстав для відходу від принципу рівності часток співвласників, оскільки доводи позивача за первісним позовом, не були підтверджені належними та допустимими доказами, крім наявності боргу по аліментам в розмірі 3108,26 грн., що не є суттєвим розміром для відступлення від засади рівності часток у спільній сумісній власності.

Таким чином, судом визнається, що частки у спільному майні подружжя у сторін є рівними.

Вирішуючи питання щодо фактичного поділу спільно нажитого майна подружжя між сторонами суд виходить з наступного.

Враховуючи, що всі побутові речі та двоє свиней на час припинення спільного проживання сторін залишилися у відповідача за первісним позовом ОСОБА_4, то вказані речі та двоє свиней слід залишити йому. Крім цього, суд вважає за необхідне трактор виділити також ОСОБА_4 Загальна сума трактора, речей та свиней становить 50820,00 грн.

Виходячи із цього ж принципу, позивачу за первісним позовом ОСОБА_3 слід виділити автомобіль ГАЗель, державний номер НОМЕР_1, 2 корови, 2 телят, 2 кози, на загальну суму 45450,00 грн.

Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2 частину вартості проданого автомобіля ВАЗ 2109, 1990 року випуску, VIN-код XTA210910L0587018, що складає 20070,00 грн.

Різниця між вартістю виділеного майна сторонам становить в розмірі 5300,00 грн., яку необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

Вирішуючи первісний позов в частині вимог про стягнення вартості будівельних матеріалів, витрачених на зведення господарських будівель і споруд, суд виходить із наступного.

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об'єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об'єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об'єкт будівництва» (статті 876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об'єкт будівництва (об'єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб'єктивних майнових, а також зобов'язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб'єктивних цивільних прав стосовно об'єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, тому такий об'єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об'єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу об'єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі № 6-47цс16.

Оскільки при розгляді цієї справи судом встановлено, що будівлі та споруди, зведені із спірних будівельних матеріалів, були побудовані під час шлюбу та за рахунок матеріальних та трудових вкладів кожної із сторін та їх близьких і родичів, але в інтересах їх сімї, враховуючи презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання цих будівельних матеріалів обєктом спільної сумісної власності сторін з визнанням за кожною з сторін права на половину цих матеріалів.

При цьому суд не може взяти до уваги як доказ Висновок експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи № 215-18 від 30.01.2018 року, оскільки цим Висновком визначено вартість не будівельних матеріалів, які є предметом первісного позову, а вартість самочинно збудованих та не введених в експлуатацію будівель і споруд, виготовлених із спірних будівельних матеріалів.

Отже, з огляду на те, що сторонами не доведено вартість спірних будівельних матеріалів, вирішити питання про стягнення з відповідача за первісним позовом частини цієї вартості є неможливим, а тому первісний позов в цій частині є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу між сторонами судових витрат, то судом встановлено, що сторонами понесено приблизно однаковий розмір судових витрат. Враховуючи, що первісний позов та зустрічний позов задоволені частково, то понесені судові витрати покладаються на сторони, які їх понесли.

Керуючись ст.ст. 57, 62 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступне майно:

1.Автомобіль ГАЗель, державний номер НОМЕР_1;

2.Трактор ЮМЗ-6Л, державний номер т5660ЗС;

3.Музичний центр KASON;

4.Стаціонарний телефон Panasonic КХ-ТС2351UAW;

5.Супутникову антену;

6.Телевізор West,;

7.Мікрохвильову піч Fairline;

8.Обігрівач Asel;

9.Морозильну камеру NORD;

10.Унітаз;

11.Кахельну плитку;

12.Свердловинний насос серії 75 QJD;

13.Девять листів гіпсокартону;

14.Насос центробіжний;

15.Двері міжкімнатні;

16.2 корови;

17.2 телят;

18.2 кози;

19.2 свиней;

Визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будівельні матеріали, які витрачені при будівництві самочинних будов за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, вул. Лугова, 58, а саме двох сінників (з шиферу, листів заліза та дерева), свердловини для забору води глибиною 16,5м; гаражу-складу (з цегли, шлакоблоку, залізобетонних плит та шиферу); свинарника (з шлакоблоку); свинарника (з цегли та листів заліза), сараю «г-подібного» (з шлакоблоку, шиферу та залізобетонних плит); вїзду у двір (із залізобетонних плит); паркану з 20 листів плоского шиферу, розташованого з фасадної сторони двору будинку; навісу (з дерева та шиферним перекриттям); навісу (з металевих труб та шиферним перекриттям); стічної ями обємом приблизно 2,5 куб.м., визнавши за сторонами право власності по 1/2 частини вказаних будівельних матеріалів.

Визначити, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спільному майні подружжя є рівними.

Виділити ОСОБА_3 наступне майно із спільної сумісної власності подружжя:

1.Автомобіль ГАЗель, державний номер НОМЕР_1;

2.2 корови;

3.2 телят;

4.2 кози.

Виділити ОСОБА_4 наступне майно із спільної сумісної власності подружжя:

1.Трактор ЮМЗ-6Л, державний номер т5660ЗС;

2.Музичний центр KASON;

3.Стаціонарний телефон Panasonic КХ-ТС2351UAW;

4.Супутникову антену;

5.Телевізор West,;

6.Мікрохвильову піч Fairline;

7.Обігрівач Asel;

8.Морозильну камеру NORD;

9.Унітаз;

10.Кахельну плитку;

11.Свердловинний насос серії 75 QJD;

12.Девять листів гіпсокартону;

13.Насос центробіжний;

14.Двері міжкімнатні;

15.2 свиней.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль ГАЗель, державний номер НОМЕР_1, припинивши право спільної сумісної власності подружжя на вказаний автомобіль.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2 частину вартості проданого автомобіля ВАЗ 2109, 1990 року випуску, VIN-код XTA210910L0587018, що складає 20070,00 грн. та різницю між вартістю виділеного майна в розмірі 5300,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 26.04.2019 року.

Суддя: О.П. Гуцал