Номер провадження 2/754/5212/19
Справа №754/4812/19
РІШЕННЯ

іменем України

09 липня 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 до відповідача ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 9 464 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з лютого 2018 р. по лютий 2019 р. в розмірі 49 299 грн., посилаючись на те, що з 18.10.2017 р. перебував на посаді водія автотранспортних засобів відомчої воєнізованої охорони в ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів».Наказом від 12.02.2018 р. його звільнено з займаної посади, проте з моменту фактичного звільнення, відповідач не здійснив повного розрахунку з позивачем по заробітній платі, а тому позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

10.05.2019 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

При цьому, ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками були направлені відповідачу та отримані останнім, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Встановлено, що з 19.10.2017 р. позивач працював в ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на посаді водія автотранспортних засобів воєнізованої охорони на підставі Наказу №210/ос від 18.10.2017 р., що підтверджується довідкою ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 30.11.2018 р. №819.

Наказом ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» №23 о/с від 12.02.2018 р. позивача звільнено з займаної посади за згодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

У відповідності до довідки ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 30.11.2018 р. №822, заборгованість по заробітній платі позивача становить 9 464 грн.

Так, положеннями ст.43 Конституції України гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпПУ заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Ч. 5 ст. 97 КЗпП передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Як закріплено ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а також ст. 115 КЗпП України, - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У зв`язку з вказаним, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позову та стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати за період жовтень 2017 р. - січень 2018 р. в розмірі 9 464 грн.

Крім вказаного, встановлено та не спростовано відповідачем, що з позивачем не було здійснено розрахунку при звільненні, вказане підтверджується, окрім іншого, довідкою ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 30.11.2018 р.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунок.

Положеннями ч. 1 ст. 117 КЗпП України передбачений прямий обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Отже, не проведення розрахунку з працівником у зазначені строки в свою чергу є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 21 Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями), далі - Порядок. Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії.

Згідно з п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У відповідності до Довідки ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 30.11.2018 р. за останні два місяці роботи позивача, а саме грудень 2017 р. та січень 2018 р. заробітна плата (сума до сплати) останнього становила 2 576 грн. та 2997,01 грн. відповідно, нараховано 3 200 грн. та 3 723 грн. відповідно.

Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 за грудень 2017 р. ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» нараховано позивачу заробітну плату в розмірі 3200 грн., за січень 2019 р. в розміні 3 723 грн.

Вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з лютого 2018 р. по лютий 2019 р.

При цьому, наданий позивачем розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на загальну суму 49 299 грн., не відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Вбачається, що кількість робочих днів у грудні 2017 р. - січні 2018 р. (два місяці перед звільненням) становила 41 день. Заробітна плата за два останні місяці роботи, що передували звільненню в загальній сумі становить 6 923 грн. Виходячи з наведеного середньоденна заробітна плата позивача складала: 6 923 грн. / 41 дні = 168, 85 грн.

Період затримки розрахунку при звільненні з 14.02.2018 року по 28.02.2019 року (включно) складає: лютий 2018 р. - 11 робочий день, березень 2018 р. - 21 робочий день, квітень 2018 р. - 19 робочих днів, травень 2018 р. - 21 робочий день, червень 2018 р. - 20 робочих днів, липень 2018 р. - 22 робочих днів; серпень 2018 р. - 22 робочих днів, вересень 2018 - 20 робочих днів, жовтень 2018 р. - 22 робочих днів, листопад 2018 р. - 22 робочих днів, грудень 2018 р. - 20 робочих днів, січень 2019 р. - 21 робочий день, лютий 2019 р. - 20 робочих днів (разом 261 робочих дня).

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.02.2018 р. по 28.02.2019 р. складає: (168, 85 (середньоденна заробітна плата) * 261 (робочих днів затримки розрахунку) 44 069, 85 грн.

Враховуючи вказане суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 44 069, 85 грн.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази не виплати йому заробітної плати, а також затримки розрахунку при звільненні, суд визнає належними і допустимими, також достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача. Зокрема, відповідачем не надано до суду доказів на спростування викладених в позові обставин. При цьому, хибність розрахунків позивача в частині середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не є підставою для відмови в задоволені позову в цій частині.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період жовтень 2017 р. - січень 2018 р. в розмірі 9 464 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з лютого 2018 р. по лютий 2019 р. в розмірі 44 069, 85 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 38, 44, 47, 97, 116, 117, 235 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 12, 13, 17, 19, 76-81, 83, 89, 113, 141, 178, 191, 209, 223, 235, 258-259, 263-265, 273-284, 352, 354- 355 Розділом

ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (, місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності,, 2В) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованості по заробітній платі за період жовтень 2017 р. - січень 2018 р. в розмірі 9 464 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з лютого 2018 р. по лютий 2019 р. в розмірі 44 069, 85 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст судового рішення складено 12.07.2019.

Суддя