Справа № 226/45/19

Провадження № 2/226/174/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 квітня 2019 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.

за участю секретаря Тіссен О.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у заочному судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування вимог вказав, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом він є власником будинку, розташованого по вулиці Леваневського, 59 в м.Мирноград Донецької області, де, крім нього, значиться зареєстрованою і його прийомна донька відповідачка ОСОБА_2, яка ще в 2000 році десь пішла з дому і припинила з ним будь-яке спілкування. Вказуючи на те, що відповідачка в будинку не проживає без поважних на те причин, участі у підтриманні стану будинку не приймає, втративши інтерес до його використання в якості житла, а її реєстрація в даному будинку створює йому перешкоди у розпорядженні правом власності, позивач просить суд припинити її право користування жилим приміщенням в зазначеному будинку, визнавши такою, що втратила право користування цим будинком.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав і суду пояснив, що він перебував у юридичному шлюбі з ОСОБА_3, з якою проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. В них є прийомна донька ОСОБА_2, 06.05.1979року народження, яка спочатку проживала разом з ними, а подорослішавши, стала вести непристойний спосіб життя, часто була відсутня вдома, а потім десь зникла. Вони з дружиною намагалися розшукати її, але донька зустрічей з ними уникала і повертатися додому не хотіла. 01 січня 2012року дружина померла. Він знову намагався розшукати доньку, але будь-яких результатів це не дало, і 10.07.2015року за його заявою вона була оголошена в розшук. Оформивши після смерті дружини будинок в порядку спадкування на своє імя, він до теперішнього часу не може повноцінно розпоряджатися ним, так як в ньому значиться зареєстрованою відповідачка. Зазначаючи на це, позивач просив суд визнати її такою, що втратила право користування спірним будинком.

Відповідачка, будучи повідомленою про час і місце судового розгляду, до судового засідання не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, що дає суду підстави для розгляду справи у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2018 року є власником будинку № 59 по вулиці Леваневського в м.Мирноград Донецької області (а.с.8).

20.12.2018 року право власності позивача зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №29558053 (а.с.9).

Згідно довідки координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирноград, в будинку №59 по вулиці Леваневського в м.Мирноград Донецької області зареєстровані позивач та його донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 22.08.2018 року за заявою позивача було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2, 06.05.1979року народження, не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2000року (а.с.10-11).

Зазначена обставина знайшла своє повне підтвердження і в показаннях допитаних судом свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які суду підтвердили, що відповідачка ОСОБА_2 вже тривалий час відсутня за місцем проживання, що вона знаходиться в розшуку та що місце її перебування натепер не встановлено.

Згідно ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право приватної власності є непорушним. Це означає, що особа згідно з вимогами ст.ст.316,317,319 Цивільного Кодексу має право на безперешкодне володіння, користування і розпорядження належним їй майном, в тому числі на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст. 383 Цивільного Кодексу та ст.150 Житлового Кодексу України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що з 2000 року будинок №59 по вулиці Леваневського в м.Мирноград Донецької області за своїм цільовим призначенням відповідачкою не використовується. Її відсутність в вищезазначеному житловому приміщенні складає близько 19 років і носить безперервний характер. Сторони спільно не проживають і спільним побутом не повязані, що відповідно до ст. 391 ЦК України надає позивачу, як власнику, право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження будинком.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону і втрачають право на користування ним у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Так як судом встановлено, що відповідачка в спірному жилому приміщенні відсутня більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не повязана, домовленості між нею та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання жилого будинку відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.16,316,317,319,321,405 Цивільного Кодексу України, ст.ст.4,5,259,263-265,280-282 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (податковий номер НОМЕР_1), місце реєстрації: м.Мирноград, Донецька область, вул.Леваневського, буд.59, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: м.Мирноград, Донецька область, вул.Леваневського, буд.59, про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, втратившою право користування будинком №59 по вулиці Леваневського в м.Мирноград Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Димитровського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошені 18 квітня 2019 року. Повне судове рішення виготовлено 23 квітня 2019 року.

Суддя Л.І.Клепка