_________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-п/520/99/19
УХВАЛА

17.07.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кириковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2019 року по цивільній справі №520/11615/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №520/11615/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

За наслідком розгляду вказаної справи, 15.02.2019 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08 липня 2017 року, грошові кошти в сумі 65795 гривень 00 копійок, та витрати по сплаті судового збору 704 гривні 80 копійок.

В матеріалах цивільної справи №520/11615/18 відсутні докази отримання ОСОБА_1 копії рішення суду від 15.02.2019 року.

Представник ОСОБА_1 04 червня 2019 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2019 року по цивільній справі №520/11615/18.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що вказане заочне рішення ухвалене за відсутності відповідача по справі, який не був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Також представник зазначив, що у зв`язку з неналежним викликом відповідача до судового засідання, останній був позбавлений надати докази до суду у заперечення проти позову, за наявності яких під час розгляду справи, мали б важливе значення для справи та на наслідки її розгляду.

На підставі вищевикладеного, заявник вважає заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 15.02.2019 року таким, що не відповідає вимогам діючого матеріального та процесуального законодавства, у зв`язку з чим є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 05.06.2019 року прийнято до розгляду справу за вказаною заявою ОСОБА_1 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Заявник ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні 17.07.2019 року заяву підтримали, просили суд її задовольнити, а заочне рішення суду скасувати.

Позивач або його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, однак 17.07.2019 року представник позивача надав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 , а також просить суд розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

На підставі чого, судом було ухвалено провести розгляд заяви за відсутності позивача по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Для скасування заочного рішення суду необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача у судове засідання та не надання відзиву, а й те, що аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише при встановленні цих двох умов у суду є підстави для скасування заочного рішення суду.

Таким чином, підставою для скасування заочного рішення може бути тільки наявність одночасно усіх умов, встановлених ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а саме: доведеність обставин, що: відповідач не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки і не подав відзив з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи №520/11615/18, судом встановлено наступне.

Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Частиною 3 та частиною 4 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (а.с.62) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.03.2004 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та саме за вказаною адресою судом направлялась судова кореспонденція на ім`я відповідача.

Однак вказані судові повістки про виклик відповідача, були повернуті поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Отже, судом встановлено, що під час розгляду справи усі судові повістки, що надсилались на адресу відповідача ОСОБА_1 були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання,

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги: вимога змагальності процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на публічне слухання, що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (справа «Екбатані проти Швеції» (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 року, пункти24-33); право на ефективну участь («T. та V. проти Сполученого Королівства», 16 грудня 1999 року, пункти 83-89).

Стаття 6 Конвенції головним чином служить для визначення того, чи були надані заявнику достатні можливості викласти свою позицію і оскаржити докази, які він вважав недостовірними, а не для того, щоб оцінювати правильність або неправильність рішення, прийнятого національними судами (справа «Каралевічус проти Литви» (Karaleviиius v. Lithuania), 06 червня 2002 року).

Враховуючи вищезазначене, під «повідомленням про процес» необхідно розуміти саме сповіщення судом сторін про місце та час розгляду справи, що свідчитиме про ефективне забезпечення сторін «правом на суд».

Отже, з урахуванням вищевикладеного та дослідивши матеріали цивільної справи №520/11615/18, судом встановлено, що під час розгляду судом справи, судові повістки про судові засідання, які направлялися відповідачеві, до суду поверталися з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що не може бути визнано належним доказом сповіщення відповідача та останній не був обізнаний про наявне судове провадження відносно нього, у зв`язку з чим був позбавлений надати до суду відзив на позовну заяву.

Також судом враховується, що позовні вимоги ОСОБА_2 ґрунтувались на тому, що його автомобіль був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Яка мала місце 08.07.2017 року, та скоєна з вини ОСОБА_1 Внаслідок чого, транспортний засіб, який належить ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження та вартість відновлювального ремонту становить 165795 гривень.

Під час розгляду справи, суд з наявних доказів виходив з того, що водій ОСОБА_1 застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особи в СК «Граве Україна», у зв`язку з чим, СК «Графе Україна» було виплачено позивачеві у відшкодування страхового відшкодування в максимальному розмірі ліміту грошову суму в сумі 100000 гривень 00 копійок, що підтверджується випискою ПАТ «КБ «Приватбанк» від 14.12.2018 року за №E7TBJ1PQGT5K7JM7, за наслідком чого суд дійшов висновку, що невідшкодована сума матеріальної шкоди становила в сумі 65795 гривень.

Однак, ОСОБА_1 стверджує, що вказані обставини судом були не в повному обсязі встановлені, оскільки не було враховано, що 25 серпня 2016 року між ним та СК «Граве Україна» було укладено додатково до полісу, договір добровільного страхування цивільної відповідності власників наземних транспортних засобів №101026209, за умовами якого сторонами було узгоджено, що ліміт суми страхового відшкодування перед третіми сторонами становить у розмірі 350000 гривень 00 копійок, що в свою чергу в повному обсязі покриває суму завданого ОСОБА_2 матеріального збитку.

У зв`язку з чим, відповідач зазначає, що оскільки він не був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, був позбавлений надати відзив на позовну заяву, а відтак позбавлений повідомити про вказані обставини, які мають важливе значення для наслідків розгляду спору в цій справі.

З вказаними обставинами представник позивача погодився, за наслідком чого не заперечував проти скасування заочного рішення суду, про що представником зазначено у поданій до суду заяві від 17.07.2019 року за вх. №ЕП-4677.

На підставі викладеного, судом встановлено, що про вказані обставини ОСОБА_1 не мав можливості повідомити суд під час розгляду цивільної справи №520/11615/18, оскільки не приймав участі, а тому такі обставини не були враховані під час ухвалення рішення суду, які в свою чергу мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11. 1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Також відповідно до положень ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Беручи до уваги конкретні обставини справи та доводи особи, в інтересах якої подано заяву, а також з точки зору дотримання права на доступ до правосуддя, проголошеного ст.55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, також враховуючи, що під час винесення заочного рішення не були перевірені з урахуванням думки відповідача усі обставини справи та не були вивчені його докази, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2019 року по цивільній справі №520/11615/18 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки дана справа не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.4 ст. 19 та ч. 4 ст. 274 ЦПК України, тому справу слід призначити до розгляду за правилами загального позовного провадження призначивши у справі підготовче судове засідання.

Керуючись ст.ст. 187, 284-288 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду задовольнити.

Скасувати заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2019 року по цивільній справі №520/11615/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Розгляд справи призначити в порядку загального позовного провадження.

Призначити підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи у залі № 226 Київського районного суду м. Одеси на 22 серпня 2019 року о 14 годині 00 хвилин.

Визначити відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідач, у відповідності до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, має право у строк для подання відзиву пред`явити зустрічний позов.

Роз`яснити позивачеві, що у разі отримання відзиву на позову заяву, позивач має право у відповідності до ст.179 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення відзиву на позову заяву, надати відповідь на відзив, до яких застосовуються правила встановлені ч.3-5 ст. 178 ЦПК України. Копія відповіді на відзив та доданих до неї документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відповіді на відзив до суду.

Роз`яснити відповідачеві, що у разі отримання відповіді на відзив, відповідач має право у відповідності до ст.180 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення відповіді на відзив, надати заперечення на відповідь на відзив, до яких застосовуються правила встановлені ч.3-5 ст. 178 ЦПК України. Копія заперечень та доданих до неї документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) заперечень до суду.

Повідомити учасників справи про можливість отримання інформації щодо справи на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України за адресою: http://court.gov.ua/sud1512/.

Копію ухвали, пам`ятку про роз`яснення прав та обов`язків передбачених ст. 43, ст. 49 ЦПК України, надіслати учасникам справи. Копію позовної заяви з доданими до неї документами надіслати відповідачеві.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складено 17 липня 2019 року.

Головуючий Калініченко Л. В.