Справа № 727/2440/19
Провадження № 2/727/738/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Вальчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення часток в спільній сумісній власності, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом відповідачів про визначення часток у у спільній сумісні власності посилаючись на те, що вона ОСОБА_1, була дружиною ОСОБА_8 та спадкоємцем після його смерті на все належне йому майно на підставі заповіту.

За життя її чоловіку ОСОБА_8 та іншим власникам квартир в будинку № 22 по вул. З. Космодемянської в м. Чернівці, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 (власники квартири №2), ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (власники квартири №3) було передано в спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0338 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. З. Космодемянської, 22, кадастровий номер :12:003:1673.

Після смерті чоловіка вона подала заяву до державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по вул. З. Космодемянської, 22 в м. Чернівці, кадастровий номер :12:003:1673.

Проте, їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, про що нотаріусом 20.02.2019р. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки частки учасників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначені, спадкоємець ОСОБА_1 не надала документ про визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності та розяснено процедуру виділення частки померлого в спільній сумісній власності на земельну ділянку шляхом звернення до суду із відповідним позовом.

А тому просила визначити розмір части померлого у спільній сумісній власності на земельну ділянку та припинити на неї право спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 березня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не зявилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, звернулися з письмовими заявами, в яких просили суд справу розглянути у їх відсутність та не заперечували проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :12:003:1673, загальною площею 0,0338 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вулиці З.Космодемянської, 22, м. Чернівці, належить на праві спільної власності власнику квартири № 1 ОСОБА_8, власникам квартири №2 ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 власникам квартири №3 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що підтверджується рішенням Чернівецької міської ради № 1617 від 04.06.2015 р., свідоцтвом про право власності, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (а.с. 8 - 10).

ОСОБА_8 помер 10 липня 2018 року.

Позивач ОСОБА_1, як дружина померлого та спадкоємець за заповітом, звернувся до Першої чернівецької нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по вул. З. Космодемянської, 22 в м. Чернівці, кадастровий номер :12:003:1673, однак постановою від 20.02.2019 р. № 266/02-31 року їй було відмовлено, оскільки не визначена (не виділена) частка земельної ділянки, яка належить спадкодавцю ОСОБА_8, із спільної сумісної власності (12 -15).

Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка субєкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

Відповідно до пункту 3.4 листа Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014р. частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що належить визначити ,що ОСОБА_10, який помер 10.07.2018 року, як співвласнику земельної ділянки належить 1/7 ідеальної частки земельної ділянки площею 0,0338 га по вул. Космодемянської Зої, 22 в м. Чернівці, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :12:003:1673.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 355, 370, 372, 1218, 1225, 1226, 1297 ЦК України, ст.ст. 86, 89 ЗК України, листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014р.,ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_10, який помер 10.07.2018 року, як співвласнику земельної ділянки належить 1/7 ідеальної частки земельної ділянки площею 0,0338 га по вул. Космодемянської Зої, 22 в м. Чернівці, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :12:003:1673.

Право спільної сумісної власності на 1/7 ідеальної частки земельної ділянки площею 0,0338 га по вул. Космодемянської Зої, 22 в м. Чернівці, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :12:003:1673, яка належить померлому ОСОБА_10 - припинити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: