ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 646/1491/19

Провадження № 22-ц/818/2300/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

стягувач - ОСОБА_1,

боржник - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова, постановлену 05 березня 2019 року у складі судді Шелест І.М.,

у с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, у якій просила видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня звернення до суду і за весь період проходження навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрирічного віку.

Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 05 березня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу.

Суд першої інстанції виходив з того, що питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, має вирішуватись в порядку позовного провадження за правилами Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України).

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу, справу направити до того ж суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що стаття 161 Сімейного кодексу України (надалі СК України) не конкретизує вид аліментних правовідносин, що мають розглядатися за правилами наказного провадження. Тому питання про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, як і питання стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей може вирішуватися в порядку наказного провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддя - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що до суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня звернення до суду і за весь період проходження навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрирічного віку (а.с. 1-3).

Відповідно до ч. 4 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина,має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При цьому статті 183 СК України знаходиться у Главі 15 СК України, статтею 180 якої визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 198 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

З аналізу вказаних норм вбачається, що законодавець встановлює обов'язок батька/матері утримувати до дитину до досягнення нею повноліття незалежно від наявності у них матеріальної можливості надавати таку допомогу. Після досягнення дитиною повноліття - лише якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Положеннями ч. 4 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч.3 ст.19 ЦПК України).

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про неможливість розгляду питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в порядку наказного провадження. Оскільки законодавець закріпив необхідність доведення наявності у батька матеріальної можливості надавати допомогу повнолітній дитині, що виключає безспірний характер правовідносин й унеможливлює видачу судового наказу для стягнення вказаної суми.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу (п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З огляду на викладене, суд вважає, що ухвала постановлена судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 належить залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - залишити без зміню

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 02 травня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний