Справа № 576/847/19
Провадження № 2-з/576/2/19
УХВАЛА

ІИЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Головуючого судді: Мазура С.А.

за участі: секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 відшкодування матеріальних збитків у розмірі 218893,81 грн., моральної шкоди у розмірі 9605,00 грн. та судові витрати.

Одночасно з позовною заявою, до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просить в якості забезпечення позову накласти арешт на майно відповідача-а саме, автомобіль «Volkswagen Transporter 2,5 TDI» д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована ризиком того, що відповідач може не виконати рішення суду у разі задоволення позову.

В заяві про забезпечення позову позивач стверджує, що ОСОБА_2 , як особа яка несе відповідальність за спричинені шкоди внаслідок ДТП та на даний момент є відповідачем по справі, вже значний період часу не вживає жодних заходів направлених на добровільне усунення завданої шкоди, на його думку це прямо вказує на схильність ОСОБА_2 ухилятися від відповідальності в тому числі матеріальної а тому, з метою забезпечення виконання можливого рішення на користь Позивача, вважає доцільним накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Transporter 2,5 TDI» д.р.н. НОМЕР_1 бо невжиття такого заходу може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду.

Частиною першою статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605 цс16 від 25.05.2016, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, всупереч вищевикладеним правилам процесуального закону заява позивача не містить належного обґрунтування, а має тільки припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення, а також заявником не надано будь-яких належних доказів того, що відповідачем умисно вчиняються дії спрямовані на уникнення відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, не надано доказів здійснення відповідачем будь-яких дій направлених на відчуження, знищення або пошкодження належного майна. Окрім того, не надано доказів вартості майна відповідача на яке просить накласти арешт для встановлення співмірності заходів забезпечення позову, заявленим позовним вимогам, а тому суд вважає заяву про забезпечення позову на даний час не обґрунтованою, а отже такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до статті 354 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя С.А. Мазур