ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/247/19 Справа № 201/9852/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа Регіональний сервісний центр МВС України в Дніпропетровській області про скасування та вилучення обтяження з державного реєстру обтяжень рухомого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа Регіональний сервісний центр МВС України в Дніпропетровській області про скасування та вилучення обтяження з державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа Регіональний сервісний центр МВС України в Дніпропетровській області про скасування та вилучення обтяження з державного реєстру обтяжень рухомого майна - задоволено.

Скасовано та вилучено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна обтяження зареєстроване 07.07.2014 року за № 14437966 у вигляді заборони відчуження легкового автомобіля ВАЗ 217030-110-01, номер кузову НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року по цивільній справі №201/9852/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа Регіональний сервісний центр МВС України в Дніпропетровській області про скасування та вилучення обтяження з державного реєстру обтяжень рухомого майна та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року просить рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року залишити без змін, а апеляційні скарги залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що на час відчуження автомобіля боржником ОСОБА_2 , в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не містилися відомості про обтяження цього автомобіля, нові власники транспортного засобу і в наступному позивачка ОСОБА_1 , яка придбала його за оплатним договором, можуть вважатися добросовісними набувачами відповідно до ст.388 ЦК України.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.01.2014 року автомобіль ВАЗ 217030-1 10-01, колір чорний, 2008 у року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 був знятий з обліку та реалізований власником ОСОБА_2 та 25.02.2014 року був поставлений на облік вже новим власником ОСОБА_3 . Після перереєстрації транспортного засобу, був виданий новий номерний знай AE НОМЕР_4 .

15 березня 2016 року автомобіль ВАЗ 217030-110-01, колір чорний, 2008 року випуску, реєстраційний в номер НОМЕР_5 був знятий з обліку та реалізований власником ОСОБА_3 та 16.03.2016 року був поставлений на облік вже новим власником ОСОБА_4 . Після перереєстрації транспортного засобу, був виданий новий номерний знай НОМЕР_6 .

Транспортний засіб був придбаний позивачкою на підставі договору купівлі-продажу 1242/2016/093703, від 27.09.2016 року оформленому у територіальному сервісному центрі №1242 МВС України в Дніпропетровській області, продавцем за договором виступала ОСОБА_4 (а.с. 9-10).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , виданого 28.10.2016 року територіальним сервісним центром 1245 РСЦ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 є власником автомобіля ВАЗ 217030, № кузову НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_8 (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, що 22 лютого 2008 року між ВАТ Державний ощадний банк України в особі філії Правобережне відділення №6719 ВАТ Державний ощадний банк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №815/1 про надання кредиту у розмірі 70 223,60 грн., зі сплатою 17,0 % річних та з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 21.02.2013 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 22 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ Державний ощадний банк України в особі філії Правобережне відділення №6719 ВАТ Державний ощадний банкбуло укладено договір застави №815/1а, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є. та зареєстровано у реєстрі за №229.

Згідно п.1.2 договору застави майна предметом застави за цим договором є майно, а саме: транспортний засіб (автомобіль) марки ВАЗ 21730-110-01, чорного кольору, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_9 , VIN XTA НОМЕР_10 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановлено в цим Законом.

Станом на дату подання позовної заяви про скасування обтяження на рухоме майно за ОСОБА_2 перед Банком наявна заборгованість по кредитному договору.

Банком, як обтяжувачем, було зареєстроване обтяження на вказане вище заставне майно про що містяться відомості в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Згідно витягу №52458238 від 03.06.2017 року з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 07.07.2014 року за №14437966 зареєстроване обтяження у вигляді заборони відчуження на автомобіль ВАЗ 217030-110-01, номер кузову НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 (а.с. 11), обтяжувач - філія ДОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», боржник ОСОБА_2 , код НОМЕР_11 , розмір основного зобов`язання 70223грн.60коп., строк виконання зобов`язання 21.10.2019 року. Обтяження зареєстровано на підставі договору застави 815/1а від 22.02.2008 року.

Статтею 27 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Оскільки на даний час заборгованість по Кредитному договору не погашена, за вказане обтяження не може бути зняте із заставного майна.

Статтею 28 Закону України «Про заставу» передбачені випадки, коли припиняється застава, а саме:

- з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання;

- в разі загибелі заставного майна;

- в разі придбання заставодержателем права власності на заставне майно;

- в разі примусового продажу заставного майна;

- при закінченні терміну дії права, складає предмет застави;

- в інших випадках припинення зобов`язань, встановлених Законом.

Враховуючи, що жодна з вище перелічених обставин не мала місце в даному випадку, то відсутні підстави вважати, що обтяження втратило силу.

У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна (ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Державний реєстр обтяжень рухомого майна містить обтяження на спірний автомобіль, яке існувало, в тому числі, і на час укладення 27.09.2016 року договору купівлі-продажу автомобіля між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а саме - встановлене обтяження із забороною відчуження на автомобіль легковий, ВАЗ 217030-110-01, номер - державної реєстрації: НОМЕР_3 . Строк дії обтяження - до 07.07.2019 року включно із можливістю пролонгації (у разі існування необхідності).

Таким чином, обтяження, що існує, є способом захисту законних прав відповідача (Банку) на повернення кредитних коштів, виданих колишньому володільцеві спірного автомобіля, та отримання відсотків та інших платежів, які сплачуються за користування кредитом. На теперішній час відсутні підстави для зняття вказаного обмеження, оскільки існує непогашена заборгованість за кредитним договором, згідно з яким були видані кредитні кошти для придбання автомобіля.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. ч. 1, 2 ст. 590 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином.

Отже, застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, а отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». (Справа Верховного Суду України №6-7цс13 від 03.04.2013р.).

Судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано положення статті 17 Закону України Про заставу яка регламентує, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

При жодному з вищезазначених правочинів відповідачем (Банком) як Заставодержателем, не була надана згода на відчуження заставного майна.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення, при у обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 78 Цивільного процесуального кодексу України встановлено правила належності доказів, які визначають об`єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, при цьому, правила належності доказів спрямовані, насамперед, на досягнення процесуальної економії через усунення з судового розгляду доказів, які не мають значення для вирішення справи.

Статтею 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 Цивільного кодексу України визначено - заставу як спосіб забезпечення зобов`язань, в силу яких кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставного майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтями 598, 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином на підставах встановлених договором або законом, а ч.2 ст. 589 Цивільного кодексу України визначено право заставодержателя задовольнити за рахунок предмета застави в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

З даного визначення вбачається, що заставодержатель має переважне право на майно, яке перебуває у нього в заставі, заставодержатель має право звернення стягнення на заставлене майно, при цьому, звертаючись до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» який передбачає, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави), належить виключно Кредитору - Заставодержателю (ч. 20 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, при цьому, реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Із аналізу, наведених норм матеріального права випливає, що застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, вона встановлена для гарантування майнових Інтересів кредитора заставодержателя і сама по собі є не зобов`язанням, а способом забезпечення вже існуючого зобов`язання.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи зазначене та те, що обтяження заставою транспортного засобу виникло з моменту укладення договору застави, тобто з 22 лютого 2008 року, тому заставний автомобіль відчужувався і придбавався в період дії зареєстрованого обтяження, що свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем транспортного засобу, при тому, що кредитне зобов`язання на даний час ОСОБА_2 перед Кредитором не погашене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягає задоволенню, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року необхідно скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа Регіональний сервісний центр МВС України в Дніпропетровській області про скасування та вилучення обтяження з державного реєстру обтяжень рухомого майна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати в розмірі 960,00 грн.

Керуючись ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа Регіональний сервісний центр МВС України в Дніпропетровській області про скасування та вилучення обтяження з державного реєстру обтяжень рухомого майна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати в розмірі 960,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В.Свистунова