ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/1505/18

провадження № 22-ц/4809/740/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О.Л., за участі секретаря - Діманової Н.І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2018 року у складі судді Нероди Л.М. і

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 та просило стягнути заборгованість у розмірі 37730,06 грн за кредитним договором № б/н від 06.12.2013, яка складається з наступного:

-1774,87 грн - заборгованість за кредитом;

-33482,33 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-200,00 грн - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн - штраф (фіксована частина);

- 1772,86 грн - штраф (процентна складова).

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.12.2013 відповідач отримав кредит у розмірі 1800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач стверджує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом на заяві.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що банк, як кредитор позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, після спливу строку кредитування.

Також банком пропущено строк позовної давності.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Висновок суду ґрунтувався на припущеннях, оскільки судом не враховано строк дії картки, який спливає 31.07.2017.

Оскільки строк дії картки встановлено до 31.07.2017, а з позовом банк звернувся до суду 27.04.2018 строк позовної давності позивачем не пропущено.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача Науменко В.В. підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою, надала заяву про розгляд справи без її участі та її представника.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки всі учасники справи про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без участі осіб які не з'явилися, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, стосовно неналежного виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору.

06 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до банку з анкетою-заявою про приєднанням до Умов та Правил надання банківських послуг.

ОСОБА_4 підтвердила згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У зв'язку з цим банк відкрив на ім'я ОСОБА_4 картковий рахунок та видав картку «Універсальна» зі строком дії, що відповідає строку зазначеному на картці та співпадає з кінцевим строком повернення кредиту.

Кредитний ліміт встановлено у розмірі 1 800 грн.

Сторони договору встановили строки виконання позичальником зобов'язань, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору та сторони визначили, що погашення суми основної заборгованості здійснюється кожного місяця згідно графіку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач завернувся з позовними вимогами до відповідача лише після спливу строку позовної давності.

Проте повністю з висновками суду першої інстанції погодитися неможна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи підтверджується, що 06.12.2013 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.6-7).

Договір складається з підписаної відповідачем заяви, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Своїм підписом на анкеті-заяві від 06 грудня 2012 року ОСОБА_4 підтвердила, що ознайомилася та згодна з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку», які були надані їй у письмовому вигляді (а.с.6).

У відзиві та запереченні на позовну заяву факт отримання кредитних коштів у розмірі 1800 грн визнали, як відповідач, так і його представник, а тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню (а.с.58-59, 128-130).

Разом з тим у відзиві за позов відповідач зазначає, що оскільки останній раз вона сплатила особисто кошти на погашення заборгованості в сумі 250 грн 24 березня 2014 року, строк дії будь-якої картки складає 1 рік, тому виконання зобов'язання наступило 06.12.2014, а з позовом банк звернувся до суду 23.04.2018 року, тобто після спливу строку позовної давності.

У запереченні на позовну заяву представник відповідача адвокат Шлякова Н.В. з посиланням на ч.ч.1,2 ст.212 ЦК України зазначала, що у випадку наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) в повному обсязі є 211 день з моменту виникнення такої заборгованості, що закріплено в п.2.1.1.12.4 Умов та Правил. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом здійснено 01.09.2014 в сумі 130 грн, тому відповідач повинна була повернути кредит та нараховані відсотки не пізніше 31.03.2015 (211 днів з моменту виникнення заборгованості).

Отже в силу ст.261 ЦК України перебіг позовної давності розпочався з 01.04.2015, а позов пред'явлено 23.04.2018, тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості.

Пільговий період кредитування - це установлений банком період з моменту виникнення заборгованості по кредиту, протягом якого нарахування процентів за користування кредитом проводиться за процентною ставкою 0,01% річних (п.1.1.1.49).

У разі не погашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360/365 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6).

Тарифи - розмір винагороди за послуги банку, є невід'ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності до п.1.1.1.91.

Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів.

Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів зазначені в Тарифах, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості; строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця наступного за звітним.

Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту (п.2.1.1.12.4).

У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою.

Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором (п.1.1.1.72).

У разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн клієнт сплачує банку пеню згідно Умов та Правил надання банківських послуг (п.п.2.1.1.12.6.1,2.1.1.12.6.2) та Тарифів.

Карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні карти включно (п.2.1.1.2.11).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що строк дії картки №145734 - 07/2017 тобто до 31 липня 2017 року.

Згідно ч.1 та ч.4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені), що передбачено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Разом з тим, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-134цс14 щодо договору користування платіжною карткою.

Як зазначено у цій постанові Верховного Суду України, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Умовами договору встановлено обов'язковий щомісячний платіж в розмірі 7% від заборгованості, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний обов'язковий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

З огляду на викладене з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в межах строку позовної давності.

У справі, що переглядається, установлено, банк пред'явив позов 23.04.2018, строк дії картки становить 31.07.2017, останній платіж відповідач здійснила 01.09.2014, тобто з цієї дати у банка виникло право на пред'явлення позову про стягнення заборгованості, тому заборгованість за кредитом підлягає стягненню на користь позивача лише в межах строку позовної давності, окремо по кожному щомісячному платежу, за період, починаючи з 23 квітня 2015 року.

За приписами ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки(повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначений висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

Згідно 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати Тарифи.

При цьому, банк зобов'язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати про це Клієнта.

Належних та допустимих доказів, що ОСОБА_4 про підвищення відсоткової ставки була повідомлена, банком не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягають стягненню в межах строку позовної давності та терміну дії картки проценти за користування кредитом за процентною ставкою, яка була до її підвищення, тобто з розрахунку 30 % річних.

Згідно виписки по рахунку (а.с.99-102) останній платіж здійснено 01.09.2014 і заборгованість становила 1774,87 грн.

Згідно Тарифів (а.с.7) обов'язковий щомісячний платіж становить 7% від заборгованості, базова відсоткова ставка 30 % річних, а тому виходячи із заборгованості 1774,87 грн., щомісячний платіж становить 79,87 грн.

За таких обставин, в межах строку позовної давності, перебіг якої по кожному щомісячному платежу почався з 01.09.2014 року, враховуючи, що термін дії картки до 31.07.2017 та дату звернення позивача з позовом до суду 23.04.2018, з відповідача підлягає стягненню на користь банку 1277,92 грн заборгованості за тілом кредиту та 1597,35 грн відсотків за користування кредитними коштами, а всього 2875,27 грн.

Розрахунками заборгованості також підтверджується, що банк після закінчення строку кредитування 31.07.2017 продовжував нараховувати проценти та пеню.

Правильним є висновок суду першої інстанції, що банк як кредитор позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, після спливу строку кредитування, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає умовам укладеного між сторонами договору, а нарахування відсотків та інших платежів після спливу строку кредитування суперечить нормам матеріального права.

Крім того, що стосується позовних вимог про стягнення пені та штрафів, суд виходить з правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення штрафів та пені задоволенню не підлягають.

Порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до розміру задоволених позовних вимог, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 334 грн 78 коп судового збору.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Олександрійським МВ УМВС України в Кіровоградській області 31.07.2012) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () 2875 грн 27 коп заборгованості за кредитним договором та 334 грн 78 коп судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03.05.2019.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді А.М. Головань

О.Л. Карпенко