Постанова

Іменем України

08 липня 2019 року

м. Київ

справа № 565/268/16-ц

провадження № 61-30069св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Виконавчий комітет Кузнецовської (Вараської) міської ради Рівненської області, Кузнецовська (Вараська) міська рада Рівненської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 червня 2017 року у складі судді Незнамової І. М. та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 23 серпня 2017року у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Виконавчого комітету Кузнецовської (Вараської) міської ради Рівненської області (далі - ВК Кузнецовської (Вараської) міської ради), Кузнецовської (Вараської) міська рада Рівненської області про визнання незаконними рішення, дій виконавчого комітету Кузнецовської (Вараської) міської ради Рівненської області.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням ВК Кузнецовської (Вараської) міської ради від 12 вересня 2012 року № 160 «Про негайне відібрання у матері ОСОБА_1 малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та їх тимчасового влаштування до притулку для дітей служби у справах дітей Рівненської обласної державної адміністрації», у неї відібрано її малолітніх дітей і влаштовано їх до Притулку для дітей служби у справах дітей Рівненської обласної державної адміністрації. Вважає, що ВК Кузнецовської (Вараської) міської ради вийшов за межі своїх повноважень, відібрання дітей відбулося із порушенням Конституції України та норм сімейного законодавства України, тому просить визнати вказане рішення та дії відповідача незаконними. Відповідачі вийшли за межі своїх повноважень, відібравши від неї дітей у спосіб, що суперечить статті 170 СК України, не довели факту існування загрози життю чи здоров`ю її дітям, тим самим діяли незаконно, а тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати незаконними рішення, дії ВК Кузнецовської (Вараської) міської ради та Кузнецовської (Вараської) міської ради Рівненської області з 12 вересня по 19 грудня 2012 року при негайному відібранні малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тимчасовому влаштуванні їх до притулку для дітей служби у справах дітей Рівненської обласної державної адміністрації до повернення дітей для проживання з матір`ю і стягнути на її користь понесені нею судові витрати.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ВК Кузнецовської (Вараської) міської ради та Кузнецовська (Вараська) міська рада Рівненської області діяли в межах своїх повноважень і їхні дії повністю відповідають вимогам чинного законодавства, а оскаржуване рішення ВК Кузнецовської (Вараської) міської ради від 12 вересня 2012 року № 160 «Про негайне відібрання у матері ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх тимчасового влаштування до Притулку для дітей служби у справах дітей Рівненської обласної державної адміністрації, є обґрунтованим та законним.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 23 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено шляхом виключення з мотивувальної частини посилання на відмову в позові з підстав застосування строку позовної давності. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив із правильності висновку про безпідставність позовних вимог, а тому відсутні правові підстави для відмови у задоволенні позову з підстав спливу позовної давності.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 23 серпня 2017 року, в якій просила скасувати судові рішення та ухвалити рішення по суті позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої й апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що показання членів комісії у судовому засіданні різнилися між собою щодо наявності продуктів харчування, санітарних умов та стану матері і дітей у момент обстеження. Суди не врахували недоведеність відповідачами підстав застосування частини другої статті 170 СК України, а саме винятковості випадку щодо загрози життю та здоров`ю дітей.

У жовтні 2017 року ВК Кузнецовської (Вараської) міської радиподав заперечення на касаційну скаргу, у яких зазначив, що сім`я ОСОБА_1 довгий час є під постійним контролем відповідних соціальних служб; до відібрання дітей поведінка батьків перебувала в полі зору органів опіки та піклування, соціальних служб та органів внутрішніх справ. Діти були безпорадні через малолітній вік, не могли самостійно подбати про задоволення своїх потреб та вжити заходів щодо самозбереження.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2017 року відкрито провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справзазначену справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Позиція Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду - без змін.

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 із 08 липня 2002 року по 09 жовтня 2007 року.

Після розірвання шлюбу троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишились проживати з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

12 вересня 2012 року ВК Кузнецовської (Вараської) міської ради, розглянувши клопотання служби у справах дітей щодо негайного відібрання малолітніх дітей, прийняв рішення від 12 вересня 2012 року № 160 про негайне відібрання малолітніх дітей у матері ОСОБА_1 та тимчасово влаштувати їх до Притулку для дітей служби у справах дітей Рівненської обласної державної адміністрації про що негайно повідомив прокурора.

Із указаного рішення вбачається, що причиною влаштування дітей до притулку є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків.

Судами встановлено, що сім`я ОСОБА_1 тривалий час перебувала на обліку служби у справах дітей ВК Кузнецовської (Вараської) міської Ради з причин ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків і відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини від 09 лютого 2010 року № 2 здійснювався контроль за станом виконання батьківських обов`язків. Підставами для цього стали повідомлення директора дошкільного навчального закладу, який відвідували діти позивача, працівників міліції, матері ОСОБА_1

12 вересня 2012 року під час проведення чергової профілактичної перевірки у квартирі позивача комісією з питань захисту прав дитини встановлено, що залишення малолітніх дітей з матір`ю ОСОБА_1 загрожує їхньому життю та здоров`ю через неадекватну поведінку матері, і у зв`язку з цим прийнято рішення негайно вилучили дітей у матері.

ВК Кузнецовської (Вараської) міської ради у визначений законом строк, звернувся до Кузнецовського міського суду із позовом про відібрання малолітніх дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав.

Ухвалою Кузнецовського міського суду від 10 грудня 2012 року, за наслідками розгляду зазначеного позову, позов ВК Кузнецовської міської ради Рівненської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_11 про відібрання малолітніх дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав залишено без розгляду на підставі заяви представника позивача.

Підставою подання заяви ВК Кузнецовської міської ради про залишення без розгляду позову є позитивна зміна поведінки ОСОБА_1 до виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення дітей необхідними умовами життя, навчання та виховання.

Відповідно до висновку від 17 грудня 2012 року служба у справах дітей ВК Кузнецовської міської ради за результатами перевірок ухвалила рішення про повернення дітей матері ОСОБА_1

Нормативно-правове обґрунтування

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункти 50, 52 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Згідно з частиною другою статті 170 СК України У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Відповідно до пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», у редакції чинній на день прийняття ВК Кузнецовської міської ради оскаржуваного рішення, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.

Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків служба у справах дітей подає голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради відповідне клопотання. Після надходження клопотання голова чи інша уповноважена особа районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення. На підставі рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з кримінальною міліцією у справах дітей, представниками закладу охорони здоров`я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до пункту 31 цього Порядку. Якщо надійшла інформація про загрозу життю або здоров`ю дитини, яка проживає на території сільської, селищної ради, виконавчий орган сільської, селищної ради протягом одного дня приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків, забезпечує її тимчасове влаштування та у день відібрання дитини письмово повідомляє про це службу у справах дітей. Про відібрання дитини у батьків орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує прокуратуру за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення батьківських прав. Служба у справах дітей за участю інших структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради здійснює підготовку документів для звернення органу опіки та піклування до суду про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. У разі прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав служба у справах дітей протягом тижня інформує центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за місцем проживання сім`ї. На підставі отриманої інформації центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді надає соціальні послуги та здійснює соціальний супровід. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що умови проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , матір`ю яких є ОСОБА_1 , були небезпечними для їх життя та здоров`я, що стало підставою для прийняття ВК Кузнецовської міської ради рішення про відібрання дітей, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання незаконними рішень, дій ВК Кузнецовської (Вараської) міської ради та Кузнецовської (Вараської) міської ради Рівненської області щодо негайного відібрання дітей та тимчасового влаштування їх до Притулку для дітей служби у справах дітей Рівненської обласної державної адміністрації, оскільки держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Приймаючи рішення про відібрання малолітніх дітей у позивача, ВК Кузнецовської міської ради діяв відповідно до наданих йому законом повноважень з метою захисту прав та інтересів дітей.

Таким чином, установивши обставини, що становили реальну загрозу для життя та здоров`я дітей ОСОБА_1 та обставини, які існували раніше, ВК Кузнецовської міської ради правомірно прийняла рішення про відібрання дітей від матері відповідно до статті 170 СК України та постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини».

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо встановлених обставин справи. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 червня 2017 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик