ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Чернівці

справа № 2404/1873/2012

провадження №22-ц/822/429/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Перепелюк І.Б., Половінкіної Н.Ю.

секретар Скрипка С.В.

з участю представника позивача Куриша В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 лютого 2019 року у складі судді Пухарєвої О.В.,

встановив:

У січні 2019 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Позивач зазначав, що 03 січня 2013 року Заставнівським районним судом Чернівецької області ухвалено заочне рішення в цивільній справі №2404/1873/2012 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за яким стягнуто солідарно з указаних відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором №014/0011/82/41589 від 30 серпня 2007 року в сумі 188387 грн 45 коп., а також 1883 грн 87 коп. витрат зі сплати судового збору.

На виконання вказаного судового рішення 25 лютого 2013 року стягувачеві судом було видано виконавчі листи №2404/1873/2012 щодо відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 для проведення примусового стягнення заборгованості за кредитним договором та витрат зі сплати судового збору на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Зважаючи на те, що відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вказане рішення суду добровільно не виконувалось у серпні 2013 року, заявник звернувся до органів ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження, надіславши оригінали виконавчих листів.

03 серпня 2016 року банк повторно звернувся до ВДВС Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області із заявою про відкриття виконавчого провадження, надіславши на його адресу оригінал виконавчого листа №2404/1873/2012 від 25 лютого 2013 року на ім'я ОСОБА_6

Проте, з 07 серпня 2013 року та 03 серпня 2016 року і до цього часу на адресу АТ «Райффайзен Банк Аваль» не надходило постанов про відкриття виконавчих проваджень, про накладення арешту на майно боржників, про повернення виконавчих документів стягувачу.

Згідно з інформацією, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження станом на 22 грудня 2018 року на примусовому виконанні у органах ДВС України виконавчих документів №2402/1873/2012 від 25 лютого 2013 року щодо стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 боргу за кредитним договором №014/0011/82/41589 від 30 серпня 2007 року у розмірі 188387 грн 45 коп. не перебуває.

Заявник посилався на те, що на неодноразові звернення до Заставнівського РВ ДВС та до Вижницького РВ ДВС з метою отримання інформації щодо місцезнаходження вищевказаних виконавчих документів, відповідь на запити банку не надійшла, що з урахуванням відсутності інформації в Автоматизованій системі виконавчого провадження у відкритих джерелах свідчить про втрату виконавчих листів при пересиланні.

Заявник просив видати дублікати виконавчих листів у справі №2402/1873/2012 за позовом ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитом щодо боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_6; визнати поважною причину пропуску строку для пред'явлення до виконання вказаних виконавчих документів та поновити йому строк для їх пред'явлення для примусового виконання.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 лютого 2019 року в задоволенні заяви банку відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вказує, що з часу направлення заяв про відкриття виконавчого провадження стягувач не отримав з органів ДВС постанов про відкриття виконавчих проваджень та постанов про повернення виконавчих документів з оригіналами виконавчих листів № 2404/1873/2012 від 25 лютого 2013 року на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що дає підстави вважати, що вказані виконавчі листи були втрачені при невстановлених обставинах після направлення їх до органів ДВС.

Звертає увагу на те, що не потребує доказуванню той факт, що оригінал постанови про повернення стягувачеві виконавчого документа із оригіналом виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості банк не отримував, оскільки державний виконавець безпідставно направив оригінал виконавчого листа не стягувачу, а до суду, який його видав.

Посилається на те, що будь-якої інформації про повернення виконавчого документа від державного виконавця стягувач не отримував, що дає підстави вважати, що виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 було загублено не з вини стягувача.

Вважає, що суд помилково застосував до обставин, які мають місце у даній справі, норми законодавства, які діяли на час видачі судом першої інстанції виконавчих листів, застосувавши при цьому повторний строк пред'явлення виконавчих документів в один рік, в той час як за новим законодавством встановлено трьохрічний строк для пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Зазначає, що станом на дату звернення банку до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання трьохрічний строк пред'явлення виконавчого документа не закінчився.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково: ухвалу в частині відмови у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 на користь банку заборгованості за кредитним договором, відмови у видачі дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_6 на користь банку заборгованості за кредитним договором, поновленні строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_6 на користь банку заборгованості за кредитним договором скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа виданого на ім'я ОСОБА_6 та поновлення строку для його пред'явлення до виконання, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не доведено факту втрати оригіналу виконавчого листа та поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа щодо ОСОБА_9 та поновлення строку для його пред'явлення до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що оригінал виконавчого листа міститься в матеріалах цивільної справи, а тому підстави для видачі дубліката вказаного виконавчого листа як і підстави для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання відсутні.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, що згідно з пуктами 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали в частині відмови у задоволенні заяви банку про поновлення строку для пред'явлення до виконання обох виконавчих листів, відмови у видачі дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_6 та ухваленням нового судового рішення, яким заяву в цій частині слід задовольнити.

У справі встановлено, що 03 січня 2013 року Заставнівським районним судом Чернівецької області ухвалено заочне рішення в цивільній справі №2404/1873/2012 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитом, за яким стягнуто солідарно з указаних відповідачів на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0011/82/41589 від 30 серпня 2007 року в сумі 188387 грн 45 коп., а також 1883 грн 87 коп. витрат зі сплати судового збору.

За заявою стягувача 25 лютого 2013 року Заставнівським районним судом Чернівецької області банку видано 8 виконавчих листів для проведення примусового стягнення заборгованості за кредитним договором та витрат зі сплати судового збору та надіслано їх на адресу банку.

Встановлено, що 07 серпня 2013 року представником банку ОСОБА_10 на адресу ВДВС Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області було надіслано заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2404/1873/2012 про стягнення з ОСОБА_4 на користь банку 188387 грн 45 коп. заборгованості за кредитним договором №014/0011/82/41589 від 30 серпня 2007 року, із зазначенням в додатках, зокрема виконавчого листа №2404/1873/2012 від 25 лютого 2013 року (а.с. 97).

Зі змісту роздруківки відомостей про виконавче провадження (ВП - спецрозділ) від 16 січня 2019 року вбачається, що вказаний виконавчий лист був отриманий державним виконавцем Заставнівського РВ ДВС 09 серпня 2013 року та цього ж дня на його підставі було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39337046 (а.с. 112).

02 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Також встановлено, що оригінал виконавчого листа, виданий 25 лютого 2013 року Заставнівським районним судом Чернівецької області на ім'я боржника ОСОБА_4 про стягнення солідарно з нього та ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 188387 грн 45 коп. разом із постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання від 02 червня 2015 року надійшов із ВДВС Заставнівського районного управління юстиції у Чернівецькій області на адресу Заставнівського районного суду Чернівецької області 29 липня 2015 року та був приєднаний до матеріалів справи (а.с. 79-80).

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

За змістом вказаних норм єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки оригінал виконавчого листа щодо ОСОБА_4 міститься в матеріалах цивільної справи, підстави для видачі дублікату вказаного виконавчого листа відсутні.

Проте суд безпідставно відмовив у вимозі заявника про поновлення строку для пред'явлення указаного виконавчого листа до виконання без наведення жодних мотивів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на момент набрання законної сили заочного рішенням Заставнівського районного суду від 03 січня 2013 року та на момент видачі оригіналу виконавчого листа, виконавчі документи з виконання судових рішень можуть бути пред'явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно із частиною 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Норми Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

При цьому приймаючи до уваги те, що вищевказаний виконавчий лист був пред'явлений стягувачем у межах строку пред'явлення його до виконання, а неотримання банком повернутого державним виконавцем оригіналу виконавчого листа відбулося не з вини стягувача, а з вини державного виконавця, який направив лист до суду, який його видав, замість повернення його стягувачу, про що банк повідомлений не був, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви банку в частині поновлення пропущеного строку на пред'явлення до виконання виконавчого листа №2404/1873/2012, виданого Заставнівським районним судом Чернівецької області 25 лютого 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/0011/82/41589 від 30 серпня 2007 року у розмірі 188387 грн 45 коп.

Щодо вимог банку про видачу дубліката виконавчого листа, виданого щодо боржника ОСОБА_6 та поновлення строку для його пред'явлення до виконання, колегія суддів вважає на необхідне зазначити наступне.

З копії постанови державного виконавця ВДВС Вижницького районного управляння юстиції від 03 червня 2015 року вбачається, шо виконавчий лист №2404/1873/2012, виданий Заставнівським районним судом Чернівецької області 25 лютого 2013 року, про стягнення з ОСОБА_6 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/0011/82/41589 від 30 серпня 2007 року у розмірі 188387 грн 45 коп., був повернутий стягувачеві у зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення (а.с. 211).

Банк повторно звернувся до Заставнівського РВ ДВС із заявою № 114-0-0-00/15-72335 від 20 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа, яка виконавчою службою була отримана 17 травня 2016 року, що підтверджується відтиском печатки виконавчої служби з відміткою про дату отримання заяви (а.с. 210).

Відповідно до вимог частини 1 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, яка діяла на момент пред'явлення банком виконавчого листа до виконання, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, яка діяла на момент винесення постанови виконавцем про повернення виконавчого листа, стягувачеві, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Згідно з вимогами статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до частини 5 України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Зміст указаних норм дає підстави зробити висновок, що повернення не виконаного або частково виконаного виконавчого документа стягувачеві, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строку встановленого статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», який після переривання встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи те, що виконавчий документ щодо боржника ОСОБА_6 вперше повернутий стягувачу 03 червня 2015 року, а повторно пред'явлений стягувачем до виконання 17 травня 2016 року, річний строк першого пред'явлення виконавчого документу банком до виконання не було пропущено.

Зі змісту розруківки відомостей про виконавче провадження (ВП - спецрозділ) від 16 січня 2019 року вбачається, що державним виконавцем Заставнівського РВ ДВС було винесено постанову про відмову у відкритті провадження за вказаним виконавчим листом на підставі пункту 4 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із пред'явленням виконавчого документа не за місцем виконання (а.с. 111).

У подальшому, як вбачається із заяви представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» Куриша В.І. за № 114/5-80319, зазначений виконавчий лист був повторно направлений ним 03 серпня 2016 року на адресу Вижницького РВ ДВС (а.с. 103).

Виходячи з встановлених вище обставин, колегія суддів вважає, що пред'являючи виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_6 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором до виконання не за місцем його виконання, строк пред'явлення такого документа переривався, таким чином останнє пред'явлення 03 серпня 2016 року виконавчого документа відбулось у межах встановленого законом строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, а саме: на протязі одного року після попереднього пред'явлення та відмови у відкритті виконавчого провадження.

Проте, як вбачається із витягу із Автоматизованої системи виконавчого провадження від 22 грудня 2018 року на примусовому виконанні у органах державної виконавчої служби України виконавчий лист №2402/1873/2012 від 25 лютого 2013 року щодо стягнення з ОСОБА_6 боргу за кредитним договором №014/0011/82/41589 від 30 серпня 2007 року у розмірі 188387 грн 45 коп. станом на 22 грудня 2018 року не перебуває.

Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката вказаного виконавчого листа та поновлення строку для його пред'явлення до виконання, банк посилався на те, що органом державної виконавчої влади не було повернуто заявнику оригінал виконавчого листа, а отже існують всі підстави вважати, що лист було втрачено при пересиланні.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об'єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

У порушення указаної норми суд першої інстанції не з'ясував у заявника обставини первинного та повторного звернення виконавчих листів до виконання, наявності доказів повернення виконавчих листів з органів ДВС та повторного надсилання цих виконавчих листів.

В суді апеляційної інстанції після роз'яснення процесуальних прав представник банку надав постанову про повернення виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_6 від 03 червня 2015 року, заяву про відкриття виконавчого провадження від 20 квітня 2016 року, копію постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 22 липня 2016 року та супровідний лист в.о. начальника Заставнівського РВ ДВС від 22 липня 2016 року (а.с. 210-213).

Враховуючи те, що банком надано достатньо доказів, які свідчать про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов'язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення та приймаючи до уваги те, що виконавчий лист було втрачено не з вини стягувача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для видачі такого дубліката виконавчого листа.

Також необхідно зазначити, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа призвела б до порушення прав стягувача на виконання судового рішення, яке є невиконаним.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання.

Зважаючи на те, що заявником надано достатньо доказів втрати виконавчого листа №2402/1873/2012 від 25 лютого 2013 року щодо стягнення з ОСОБА_6 боргу за кредитним договором, про видачу дублікату якого подано заяву, а також те, що строк пред'явлення до виконання цього виконавчого листа на момент подання банком заяви до суду першої інстанції був пропущений у зв'язку з такою втратою при пересиланні, тобто з поважних причин, колегія суддів вважає, що строк на пред'явлення даного виконавчого листа слід поновити.

Доводи заявника про те, що судом першої інстанції помилково застосовано до вказаних правовідносин норми Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент видачі виконавчих листів, де строк для пред'явлення виконавчих документів встановлено один рік, вважаючи при цьому, що застосуванню підлягають положення статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, якими встановлено трирічний строк, є безпідставними, виходячи з наступного.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред'явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред'явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц.

Отже, у спірному випадку слід виходити з необхідності дотримання річного строку пред'явлення виконавчих листів до виконання, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» 1999 року.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат слід змінити.

Зокрема, виходячи з того, що вимоги апеляційної скарги задоволено частково, з відповідачів на користь банку слід стягнути у відповідному розміру витрати зі сплату судового збору (такі витрати понесені у розмірі 105 грн 75 коп.).

Зокрема, з ОСОБА_4 слід стягнути 26 грн 43 коп., а з ОСОБА_6 - 52 грн 86 коп.

На підставі наведеного та керуючись пунктами 1, 4 частини 1 статті 376, статтею 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 лютого 2019 року в частині відмови у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про: поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором; відмову у видачі дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором; поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором скасувати.

Заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Поновити Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» пропущений строк на пред'явлення до виконання виконавчого листа №2404/1873/92012, виданого Заставнівським районним судом Чернівецької області 25 лютого 2013 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/0011/82/41589 від 30 серпня 2007 року у розмірі 188387 гривень 45 коп.

Видати дублікат виконавчого листа №2404/1873/92012, виданого Заставнівським районним судом Чернівецької області 25 лютого 2013 року, про стягнення з ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/0011/82/41589 від 30 серпня 2007 року у розмірі 188387 гривень 45 коп.

Поновити Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» пропущений строк на пред'явлення до виконання виконавчого листа №2404/1873/92012, виданого Заставнівським районним судом Чернівецької області 25 лютого 2013 року, про стягнення з ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 188387 гривень 45 коп.

У решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 26 гривень 43 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 52 гривні 86 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 22 квітня 2019 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: Н.Ю. Половінкіна

І.Б. Перепелюк