ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Чернівці

Справа № 727/9434/18

Провадження №22-ц/822/347/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.

секретар: Герман Я.І.

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2019 року у цивільній справі за позовом Акцінерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Н.В., про звернення стягнення на предмет іпотеки, головуючий у І-й інстанції Чебан В.М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 05 травня 2006 року між банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №011/0001/32862, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 75 000 доларів США строком до 04 травня 2014 року, а позичальник зобов'язався належним чином виконати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,00% річних, комісії згідно з умовами договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та у строки, визначені кредитним договором.

Зазначав, що банк свої зобов'язання виконав та надав ОСОБА_5 кредитні кошти. Однак позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов'язання та не здійснював щомісячного погашення кредитної заборгованості, у зв'язку з чим станом на 24 травня 2018 року у нього виникла заборгованість в сумі 19 069,47 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 497 361,01 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 16 406,25 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 427 900,15 грн; заборгованості за відсотками в сумі 72,14 дол. США, що еквівалентно за курсом Національного Банку України 1 881,52 грн; заборгованості по пені в сумі 67 579,34 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06 травня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №011/0001/1787, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №6058.

Вказував про те, що згідно з п.6 договору іпотеки предметом іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 45,30 кв.м., житловою площею 26,60 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності іпотекодавцю.

Просив в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №011/0001/32862 від 05 травня 2006 року в сумі 16 478,39 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 429 781,67 грн. (заборгованості за тілом кредиту та відсотками), звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

На зазначене рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2019 року в частині висновку про пропуск строку позовної давності скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити за безпідставністю.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що судом першої інстанції помилково відмовлено в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, оскільки між сторонами укладено строковий іпотечний договір, в якому визначено строк його дії. Із завершенням цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором іпотеки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права за договором іпотеки, іпотекодержатель вчиняти не може. Отже, у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05 травня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №011/0001/32862, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 75 000 доларів США строком до 04 травня 2014 року, а позичальник зобов'язався належним чином виконати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,00% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», свої зобов'язання виконав та надав ОСОБА_5 кредитні кошти в сумі 75 000 доларів США, що підтверджується Ф-3 від 06 травня 2006 року.

Відповідно до умов п. 5.1 кредитного договору, з урахуванням змін, які було внесено додатковими угодами, позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредитної заборгованості безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з п.1.3 кредитного договору та остаточне погашення кредиту до 04 травня 2014 року (включно) на рахунок, визначений п. 4.1 кредитного договору; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок, визначений кредитним договором.

Однак позичальник ОСОБА_5 не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості, у зв'язку з чим станом на 24 травня 2018 року у нього виникла заборгованість в сумі 19 069,47 доларів США, що в еквіваленті за курсом Національного Банку України становить 497 361,01 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 16 406,25 доларів США, що еквівалентно за курсом Національного Банку України 427 900,15 грн; заборгованості за відсотками в сумі 72,14 доларів США, що еквівалентно за курсом Національного Банку України 1 881,52 грн; заборгованості по пені в сумі 67 579,34 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06 травня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №011/0001/1787, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 6058.

Згідно з пунктом 6 договору іпотеки його предметом є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, яка належить на праві власності іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, посвідченого Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 4-2822 від 14 вересня 2005 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20 вересня 2005 року за номером 9927758 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер 10575250, виданого Чернівецьким міським БТІ 06 травня 2006 року.

Також з умов договору вбачається, що термін дії договору іпотеки - до 04 травня 2014 року (п. 27).

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_5 помер.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закону) іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 статті 3 Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Статтею 17 Закону передбачено підстави припинення іпотеки, серед яких, зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору та визнання договору іпотеки недійсним. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов'язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до його повного виконання.

Як встановлено судом, основне зобов'язання боржник не виконав, наявність та розмір заборгованості підтверджений наданим розрахунком заборгованості.

Однак, як випливає з переліку істотних умов іпотечного договору від 06 травня 2006 року, такими його умовами є, зокрема, зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання. Сторони домовилися про припинення іпотеки у зв'язку із закінченням строку дії іпотечного договору і цей строк був узгоджений сторонами відповідно до правил ст. 251, 252, 631 ЦК у вигляді календарної дати - 04 травня 2014 року, що надало правовідносинам сторін визначеності та передбачуваності.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Враховуючи наведене, узгоджений сторонами строк договору іпотеки є строком існування (здійснення) суб'єктивного цивільного права іпотекодержателя (кредитора за основним зобов'язанням). З огляду на те, що Закон прямо пов'язує припинення права іпотеки із закінченням строку дії договору іпотеки, цей строк є преклюзивним (присічним), він не відновлюється, незалежно від виконання забезпеченого іпотекою основного зобов'язання із його закінченням право іпотекодержателя та кореспондуючий йому обов'язок іпотекодавця припиняються як такі, що обмежені в часі цим преклюзивним строком.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що така відмова можлива лише у разі наявності у Банка відповідного суб'єктивного права за чинним договором іпотеки.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідно до ч. 5 ст. 3 та ч. 1 ст. 17 Закону та умов Договору іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В., зареєстрований в реєстрі за номером 6058, за оскаржуваним судовим рішенням у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

А тому, враховуючи положення зазначеної норми процесуального закону, норми матеріального права, фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у мотивувальній частині підлягає зміні, з викладенням її у редакції цієї постанови.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 4 905 грн.

Отже, з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_2 слід стягнути 4 905 грн в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2019 року змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_2 4 905 гривень на відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови - 22 квітня 2019 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк