№ 637/477/19
У Х В А Л А
02 травня 2019 року с.м.т. Шевченкове
Суддя Шевченківського районного суду Харківської області Островська Н.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданій разом з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
25.04.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики (розпискою) від 02.06.2016 року у розмірі 8 300,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 11.04.2019 року становить 222 151,39 гривень.
Провадження у справі не відкрито.
Разом з позовною заявою позивчаем подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що згідно розписці від 02.06.2016 року ОСОБА_2, позичивши у ОСОБА_1 16 000 доларів США, зобов'язався повернути позивачу кошти до 02.07.2016 року, але майже три роки не повертає борг, автомобіль ACURA RL, державний номер НОМЕР_1, який відповідач зобов'язався згідно розписки передати позивачу у вигляді компенсації у випадку неповернення боргу, ОСОБА_2 було відчужено третім особам без попередження ОСОБА_1, в звязку з чим є підстави вважати, що й інше майно, що перебуває у власності боржника ним може бути відчужене з метою неповернення боргу, а сам боржник виїде за межі України, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
З огляду на вищенаведене, ОСОБА_3 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2, а також заборонити ОСОБА_2 виїжджати за межі України.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Відповідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.
Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
У відповідності до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, в тому числі реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України позивача, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
У поданій заяві відсутні передбачені законом відомості.
Згідно з ч. 9 ст. 153 ЦПК України суддя, встановивши, що ухвалу про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Заява також не містить обґрунтування наявністі у боржника взагалі будь-якого майна на праві власності, відносно якого ставиться питання про його арешт.
Суд також звертає увагу заявника на те, що з приводу заборони виїзду за межі України існує спеціальна процесуальна норма, а саме ч. 3 ст. 441 ЦПК України, за якою суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні, та в переліку ст. 150 ЦПК України відсутній такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила у разі повернення заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,-
п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.
Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, через суд першої інстанції.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя

ОСОБА_4