ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року

м. Харків

Справа № 623/1703/17

Провадження № 22-ц/818/960/19

Категорія: земельні

Харківський апеляційний суд у складі

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу заапеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2018 року (суддя Винниченко П.П.)

у цивільній справі № 623/1703/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_4 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ,

про визнання не чинними змін, внесених до Державного земельного кадастру, про поділ двох земельних ділянок, скасування державної реєстрації земельних ділянок, сформованих за рахунок поділу та поновлення в Державному земельному кадастрі відомостей про реєстрацію поділу земельних ділянок, визнання поновленим на той самий строк та на тих самих умовах договору оренди земельної ділянки та визнання укладеною додаткової угоди,-

встановив:

25.07.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який в подальшому неодноразово уточнював і в остаточній редакції позовних вимог в заяві 15.05.2018 року просив:

1.Визнати не чинними зміни внесені до Державного земельного кадастру про поділ двох земельних ділянок, що знаходиться на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, а саме: земельної ділянки площею 26,6 га - контур 31, кадастровий № НОМЕР_1 , та формування за її рахунок, нових земельних ділянок, а саме:

- земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_2 площею 2,36 га з цільовим призначенням: 01.01. для ведення товарного сільгоспвиробництва;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_3 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-кадастровий № НОМЕР_4 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_5 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_6 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_7 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_8 площею 2 га з цільовим призначенням: 01,03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_9 площею 2 га з цільовим призначенням : 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_10 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_11 площею 2 га з цільовим призначенням: 01,03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_12 площею 0,12 га з цільовим призначенням: 01.05. для індивідуального садівництва;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_13 площею 0,12 га з цільовим призначенням: 01.05. для індивідуального садівництва;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_14 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_15 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_16 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства.

-Визнати не чинними зміни внесені до Державного земельного кадастру про поділ земельної ділянки, що знаходиться на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області площею 67,4 га - контур 30, кадастровий № НОМЕР_17 , та формування за її рахунок, нових земельних ділянок, а саме:

-кадастровий № НОМЕР_18 площею 2,00 га з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_19 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_20 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_21 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_22 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_23 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_24 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_25 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_26 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_27 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_28 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_21 площею 2,00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_29 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_30 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_31 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_32 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_33 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_34 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_35 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_36 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_37 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_38 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_39 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_20 площею по 0, 12 га. з цільовим призначенням 01.05;

-кадастровий № НОМЕР_40 площею по 0, 12 га. з цільовим призначенням 01.05;

-кадастровий № НОМЕР_41 площею по 0, 12 га. з цільовим призначенням 01.05;

-кадастровий № НОМЕР_42 площею по 0, 12 га. з цільовим призначенням 01.05;

-кадастровий № НОМЕР_43 площею 19, 618 га. з цільовим призначенням 01.01

-кадастровий № НОМЕР_44 площею 0, 8058 га. з цільовим призначенням 01.01.

2.Скасувати державну реєстрацію земельних ділянок сформованих за рахунок двох земельних ділянок на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, а саме: земельної ділянки площею 26,6 та - контур 31, яка до скасування реєстрації мала кадастровий № НОМЕР_1 та земельної ділянки площею 67,4 та - контур 30, яка до скасування реєстрації мала кадастровий № НОМЕР_17 та поновити в Державному земельному кадастрі відомості реєстрацію цих земельних ділянок;

3.Визнати поновленим на той самий строк та на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 19 червня 2001 року між Ізюмською районною радою Харківської області як орендодавцем та позивачем ОСОБА_2 як орендарем, який зареєстровано 20.06.2001 року у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів за №6, за яким орендарем прийнято в тимчасове користування на умовах оренди терміном на 10 років земельну ділянку яка знаходиться на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, площею 94,0 га., із земель запасу, у тому числі ріллі - 94,0 га.: - 26,6 га - контур 31 ; - 67,4 га - контур 30.

4.Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області (код ЄДРГЮУ 39792822) та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_45 ), щодо поновлення договору оренди землі від 19.06.2001 р., який зареєстровано 20.06.2001 року у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів за №6 строком на 10 років, та внесення змін до нього, наступного змісту: викласти абзац 4 розділу І «Предмет договору» в такій редакції: «Нормативна грошова оцінка земельних ділянок кадастровий помер НОМЕР_1 площею 26,6000 га станом на 03.08.2016 року складає 893670,53 гри (вісімсот дев`яносто гри тисячі шістсот сімдесят 53 коп.), земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_46 площею 67,4000 га станом на 03.08.2016 року складає 2263450,50 гри (два мільйони двісті шістдесят гри тисячі чотириста п`ятдесят грн 50 коп.) згідно Рішення Ізюмської районної ради Харківської області "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що передаються в оренду гр. ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заводської сільської ради (за межами населених пунктів) Ізюмськоїго району Харківської області №152-УІІ»: У пункт 2.2 розділу II «Умови договору» ввести наступні зміни: «Термін дії договору продовжити на 10 років, з дня підписання додаткової угоди; Пункт 2.3 розділу II «Умови договору» викласти в такій редакції: «За користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у грошовій формі у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 252569 грн 68 коп. (двісті п`ятдесят дві тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять грн 68 коп.) на рік». Ця додаткова угода є невід`ємного частиною договору оренди землі від 19.06.2001 року б/н, який зареєстровано 20.06.2001 року у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів, за №6.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 посилався на те, що 19 червня 2001 року між Ізюмською районною радою Харківської області і ним, позивачем ОСОБА_2 , був укладений Договір оренди земельної ділянки за умовами якого він прийняв у тимчасове користування на умовах оренди терміном на 10 років земельну ділянку, яка знаходиться на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, площею 94,0 га. із земель запасу, у тому числі: ріллі - 94,0 га.: - 26,6 га - контур 31 кадастровий номер НОМЕР_1 та - 67,4 га - контур 30, кадастровий номер НОМЕР_17 .

20 червня 2001р. зазначений договір був зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів за № 6.

07 лютого 2011р., тобто більш як за 4 місяці до закінчення терміну дії договору оренди, він звернувся до глови Ізюмської районної державної адміністрації (далі - Ізхюмської РДА) з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі, додавши проект додаткової угоди про поновлення договору оренди з такими ж умовами, які були визначені основним договором.

02 березня 2011р. за результатами розгляду його листа-повідомлення позивача Ізюмською РДА було видано розпорядження №71, яким вирішено надати йому дозвіл на поновлення договору оренди землі, на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки загальною площею 94,0 га ріллі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Однак наданий позивачем проект додаткової угоди про поновлення договору оренди Ізюмською РДА йому повернуто не було. Не повернення позивачу підписаного примірника додаткової угоди відповідальні працівники Ізюмської РДА, з яким контактував позивач з цього приводу, пояснювали тим, що у зв`язку із зміною відповідних законодавчих приписів, підписання додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки можливо тільки після виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що є предметом оренди.

В подальшому, 21 травня 2013 р. Ізюмською РДА було видано розпорядження № 207 «Про плату за користування земельними ділянками до укладення договору оренди на території Ізюмського району». Цим розпорядженням було встановлено, що у разі використання земельної ділянки без документів, які посвідчують право на неї, з моменту прийняття рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації і до часу видачі документа на право землекористування або власності, користувач земельної ділянки сплачує до Ізюмського районного бюджету втрати від не надходження коштів за користування земельною ділянкою у розмірі, визначених відповідним договором між таким користувачем та Ізюмською РДА відповідно до нормативної грошової оцінки земельних ділянок в Ізюмському районі.

В порядку виконання вищевказаного розпорядження від 21.05.2013 р. він уклав із Ізюмською РДА договір № 6-21 від 01 серпня 2013 р., яким на нього, як на землекористувача було покладеного зобов`язання щодо здійснення до бюджету оплати у встановленому розмірі за фактичне землекористування до дати видачі йому правовстановлюючих документів на вищевказану ділянку.

02 грудня 2014 року між ним і Ізюмською РДА було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 19.06.2001р. на предмет зміни розміру, порядку та способу внесення орендної плати.

Вважає, що укладання цієї додаткової угоди підтверджує визнання сторонами факту продовження дії договору оренди вже після закінчення терміну, на який цей договір було укладено. Вказує, що він добросовісно виконував свої зобов`язання, здійснюючи оплату до бюджету за користування земельною ділянкою. Доказом цього слугує довідка сільського голови Заводської сільської ради № 0230/225 від 27.04.2017р., згідно якеої ОСОБА_2 використовує земельну ділянку площею 94,0 га. та сплачує орендну плату в розмірі 11835,75 грн. в місяць. Заборгованості по сплаті орендної плати станом на 01.04.2017 р. не має.

Крім того, згідно Актів районної робочої групи з питань раціонального та ефективного використання земель, запобігання порушенням земельного законодавства та роз`яснювальної роботи щодо земельної реформи від 01.04.2015 р., від 15.09.2015 р., від 01.04.2016 р., від 01.07.2016 р., 01.07.2017 р., вбачається, що у нього відсутня заборгованість за користування земельною ділянкою, площею 94,0 га.

05 грудня 2014 р. Ізюмською РДА було видано розпорядження №585 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 02 березня 2011 року № 71», яким пункт 1-й зазначеного розпорядження було викладено в наступній редакції:

«Надати гр. ОСОБА_2 дозвіл на поновлення договору оренди землі, зареєстрованого 19.06.2001 за № 6 та на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 94,0 га ріллі за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (контур №31, площею 26,6 га та контур № 30 площею 67,4 га.), розташованих за межами населених пунктів на територіях Заводської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.»

Позивач вказував, що це розпорядження, видане більш як через три роки після закінчення терміну, на який було укладено договір оренди, також підтверджує, що факт поновлення договору оренди від 19.06.2001 не викликав ніякого сумніву у орендодавця.

У 2015 році на підставі вищенаведених розпоряджень Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області № 71 від 02 березня 2011 р. та № 585 від 05.12.2014 р. було закінчено розроблення технічної документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для нього.

В той же час відбулися зміни в законодавсті, в тому числі і щодо врегулювання питань оренди землі.

Відповідно до положень Закону України від 06.09.2012 №5245-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від №258, Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від №40, Наказів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру №21 від 03.03.2015 та № 308 від 17.11.2016, а також відповідних Положень про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених ЗК України, на території Харківської області було віднесено до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, яке виконує їх з липня 2015 року і продовжує виконувати по цей час.

14.03.2016 року було завершено виготовлення технічної документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що передаються йому в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ-01.01) на території Заводської сільської ради (за межами населених пунктів) Ізюмського району Харківської області, яка була затверджена рішенням VIII сесії Ізюмської районної ради VII скликання від 03 серпня 2016 року.

28 серпня 2016 року, після закінчення виготовлення та затвердження на сесії райради технічної документації на земельну ділянку, він звернувся до ГУ ДГК в Харківській області, як до сторони в договорі оренди, правонаступника Ізюмської РДА, з проханням підписати додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Однак отримав листа від 28 вересня 2016 року М - 17973/0/14-16841/0/21-16, у якому містилася відмова у поновлені відповідного Договору оренди землі з посилаючись на те, що згідно статті 33 Закону України «Про оренду землі», орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. А так як договір оренди земельної ділянки від 19.06.2001 року закінчився 20.06.2011 року, то він не підлягає поновленню.

В подальшому він неодноразово направляв на адресу відповідача повторні звернення, в яких викладав суть правовідносин, повідомляючи про перелічені вище події та рішення Ізюмської РДА, що свідчили про відсутність з боку орендодавця заперечень проти продовження на новий строк договору оренди, він отримав у відповідь однотипні обґрунтування відмови від підписання додаткової угоди про поновлення договору оренди, яке в цілому аналогічне тому, що міститься у першому листі відповідача від 28 вересня 2016 року.

Крім того у цих листах відповідач зазначає, що відповідно до п.3 Розпорядження Ізюмської РДА № 71 від 02.03.2011 договір про оренду землі підлягав поновленню не пізніше одного місяця після закінчення строку його дії, але ОСОБА_2 не виконав цей пункт розпорядження, не уклавши додаткову угоду, а отже договір не підлягає поновленню.

Розцінюючи таку відмову ГУ ДГК в Харківській області неправомірно, ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги, вважаючи, що правовою підставою поновлення договору оренди землі є положення статті 33 Закону України «Про оренду землі», в тому числі ч.ч.1-5 цієї статті з огляду на ті обставини, що до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі за чотири місяці до його закінчення, долучив проект додаткової угоди і не отримав жодних заперечень орендодавця з приводу його ініціативи на продовження дії договору оренди земельної ділянки на тих же умовах на такий же строк.

Оскільки, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін, а дії сторін свідчать саме про таке, то у нього наявне переважне право на поновлення договору оренди землі.

Крім того, вказував позивач, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено і іншу підставу поновлення договору оренди землі, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 і його представник, адвокат Костів Т.З., також посилалися як на підтвердження своїх доводів про застосування до спірних правовідносин положень ст.33 Закону України «Про оренду землі» на правові висновки, викладені у Постановах ВСУ від 13 квітня 2016 р. у справі № 6-2027цс15, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2540цс16, а також на положення ст. 360-7 ППК України щодо обов`язковості таких висновків для всіх судів України.

Вказував, що помилковість позиції відповідача щодо невизнання факту поновлення договору оренди землі та відмови від підписання додаткової угоди полягає у тому, що він не приймає до уваги, що положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» об`єднує два відмінних за своєю правовою природою випадки пролонгації договору оренди.

Звертав увагу на ту положення ч.11 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», якими передбачено, що відмову, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі, можуть бути оскаржені в суді.

Вищевказане дає підстави зробити висновок, що не дотримання місячного терміну на підписання додаткової угоди з вини орендодавця у випадках поновлення договору з підстав визначених ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», не має наслідком припинення договору оренди, а створює підстави для судового оскарження таких дій.

Саме з таких підстав він звернувся з позовом до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, який 08 серпня 2017 року за його заявою прийняв ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу - ГУ Держгеокадастру у Харківській області вчиняти дії з приводу розпорядження будь-яким чином земельними ділянками, які є предметом договору оренди.

Однак відповідач, незважаючи на наявність зазначеної ухвали про забезпечення позову, здійснив державну реєстрацію 15-ти земельних ділянок за рахунок спірної земельної ділянки площею 26,6 га - контур 31, якій було присвоєно кадастровий № НОМЕР_48 , передавши таким чином по 2 га у власність громадянам. Також в подальшому, незважаючи на заборону, знову неправомірно за рахунок спірної земельної ділянки площею 67,4 га - контур 30, якій було присвоєно кадастровий № НОМЕР_17 , відповідач сформував 29 інших земельних ділянок по 2 га, які передав у власність фізичним особам.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_2 посилався на приписи ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» які визначають, що поділ земельної ділянки є однієї із підстав для скасування її державної реєстрації, а також на ч.6 ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», вказуючи, що скасування державної реєстрації земельної ділянки тягне за собою скасування її кадастрового номеру.

Представник відповідача ГУ ДГК у Харківській області позов не визнав і просила відмовити у його задоволенні.

Обґрунтовуючи заперечення на позов вказувала, що ГУ ДГК у Харківській області не було орендодавцем за оскаржуваним договором оренди землі від 19.06.2001 року та не приймало на себе прав та обов`язків за таким договором.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» внесено зміни до ч.4 статті 122 Земельного кодексу України та із 01.01.2013 року центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 2 статті 84 Земельного кодексу України передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 116 Кодексу, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Органом, уповноваженим державою передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 122 Земельного кодексу України, у власність або у користування для всіх потреб із 2013 року на території Харківської області є ГУ Держземагенства у Харківській області та його правонаступник - ГУ Держгеокадастру у Харківській області (утворене, як юридична особа в 2015 році), який здійснює зазначені повноваження і на цей час.

В той же час ГУ ДГК у Харківській області є правонаступником будь-яких прав та обов`язків районних рад (районний державних адміністрацій), зокрема, у правовідносинах з приводу оренди земельних ділянок державної форми власності, на чому в своєму позові наголошує ОСОБА_2 (що є його суб`єктивним припущенням та не ґрунтується на нормах законодавства України), а є окремою юридичною особою, яка підпорядкована Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до п. 3 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Харківської області.

Згідно з п. 13 Положення про Головне управління, до компетенції останнього належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Харківської області.

На підставі наведеного, ГУ Держгеокадастру у Харківській області відповідно до статті 122 Земельного кодексу України з 01.01.2013 наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області.

Відповідно до пунктів 6, 7 Постанови Кабінету Міністрів від 20.10.2011 №1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», права та обов`язки органів виконавчої влади переходять:

-у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття;

-у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади;

-у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу;

-у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади;

-у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

-

Майнові права та обов`язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом.

Головне управління у зв`язку із вищевказаними змінами у земельному законодавстві не приймало прав та обов`язків за договорами оренди землі, строк дії за якими вже закінчився та не приймало документації щодо таких договорів (оригіналів договорів оренди землі, додаткових угод до них тощо), у зв`язку із тим, що законодавством це не передбачено.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дійсно, 28.08.2016 року ОСОБА_2 вперше звернувся із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки від 19.06.2001 року загальною площею 94,0000 га, яка розташована на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

За результатами розгляду ГУ ДГК листа-повідомлення позивача та доданих до нього документів надало обґрунтовану відповідь від 28.09.2016 за №М- 17973/0/14-16841/0/21-16 в якому підстави такого рішення.

Відмовляючи у задоволенні звернень ОСОБА_2 , ГУ ДГК звертало увагу заявника, що за законом додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Окрім того відповідно до Розпорядження Ізюмської РДА від 02.03.2011 року №71 «Про надання дозволу на поновлення договору оренди землі гр. ОСОБА_2 » (зі змінами внесеними розпорядженням від 05.12.2014 року № 585) позивачу дійсно було надано дозвіл на поновлення договору оренди землі від 19.06.2001 року загальною площею 94,0000 га. Однак при цьому, відповідно до п. З зазначеного розпорядження, договір оренди землі зареєстрований 19.06.2001 року № 6 підлягає поновлення не пізніше одного місяця після закінчення строку його дії у порядку, визначеному чинним законодавством.

ОСОБА_2 своєчасно не виконав вимоги пункту 3 розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 02.03.2011 року № 71 «Про надання дозволу на поновлення договору оренди землі гр. ОСОБА_2 » (зі змінами внесеними розпорядженням від 05.12.2014 року № 585).

Також представник відповідача просила суд звернути увагу на ту обставину, що до спірних правовідносин має застосовуватись саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої у позивача як орендаря виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки, оскільки відповідно до змісту статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 26 Закону України « Про оренду землі» (в редакції від 07.12.2000 року, яка діяла на час виникнення спірних відносин), договір оренди земельної ділянки припиняється, зокрема, у разі закінчення терміну, на який було укладено договір.

Окрім того, ОСОБА_2 , в свої позовній заяві з посиланням на статтю 33 Закону України «Про оренду землі» (в чинній редакції) зазначає, що орендар, який продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору - листа повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені договором.

Проте, чинне на той час законодавство не передбачало автоматичного поновлення договору оренди землі, а відповідно до норм земельного права передача в оренду земельних ділянок здійснювалась за рішенням відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України.

Згідно відповіді Міськрайонного управління в Ізюмському районі та місті Ізюм в листі від 04.09.2017 № 513/422-17-0.23,021 в поземельних книгах відсутні розділи про виникнення будь-якого права оренди землі ОСОБА_2 , а також до Управління не надходила інформація про реєстрацію поновлення договору оренди від органів, що здійснюють державну реєстрацію прав.

За таких обставин не ґрунтується на нормах законодавства посилання ОСОБА_2 на норми статті 33 Закону України «Про оренду землі» та наявність так званої «мовчазної згоди».

Окрім того, вказувала представник відповідача, продовження користування позивачем орендованими земельними ділянками поза межами строку дії цього Договору та виконання обов`язків зі сплати орендної плати не є підставою для визнання укладеною Додаткової угоди, оскільки позивач протягом всього часу фактичного користування земельною ділянкою не дотримався вимог законодавства як щодо отримання рішення про надання йому землі в оренду, так і щодо реєстрації права оренди.

Так як у визначеному законом порядку і строки рішення уповноваженого органу про надання позивачу в оренду спірних земельних ділянок не приймалось і не здійснювалась державна реєстрація такого права оренди, то вбачається, що ОСОБА_2 не реалізував у передбаченому законом порядку переважне право на поновлення Договору оренди землі від 19.06.2001 року, що свідчить про відсутність порушеного права позивача.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Вищого господарського суду України від 05.04.2017 року по справі № 922/2783/16.

Також відповідач просила суд звернути увагу на ту обставину, що наведені ОСОБА_2 , в обґрунтування позовних вимог, Постанови ВСУ від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2027цс15 та від 23 листопада 2016 у справі № 6-2540цс16 жодним чином не мають відношення до предмету даного спору.

Так, вищезазначені постанови містять правовий висновок стосовно відносин, які виникали між суб`єктами приватного права, щодо земель приватної власності.

Крім того, до спірних правовідносин, в зазначених постановах, застосована та редакція Закону України «Про оренду землі», яка не може застосовуватись при розгляді цієї справи.

З урахуванням зазначеного ГУ ДГК у Харківській області не мало правових підстав для визнання поновленим договору оренди землі від 19.06.2001 року та укладання додаткової угоди до вказаного договору.

Крім того, термін оскаржуваного договору оренди закінчився ще у червні 2011 року, у зв`язку з чим ГУ Держгеокадастру у Харківській області, під час реалізації своїх владних повноважень відповідно до законодавства України надано дозволи на розроблення документації із землеустрою за рахунок земельних ділянок з кадастровими номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_52 громадянам, які залучені до справи у якості третіх осіб.

Треті особи вказували, що вони не згодні з позовом ОСОБА_2 і вважають, що його вимоги не підлягають задоволенню з тих підстав, що вони набули право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на підставі у в порядку, передбаченому ст.14 Конституції України та ст.ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України.

Треті особи посилалися на ту обставину, що задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення договору оренди на земельні ділянки кадастровий № НОМЕР_1 і кадастровий № НОМЕР_17 безпосередньо вплине на їх інтереси та потягне за собою порушення їх прав на отримання у власність земельної ділянки, гарантованих Конституцією України.

У разі задоволення позову ОСОБА_2 вони фактично будуть позбавлені гарантованого Конституцією та законами України права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, огордництва, тощо, а також їм буде завдана шкода у обсязі вартості коштів, сплачених за виготовлення проекту землеустрою та інших витрат пов`язаних з процесом приватизації земельної ділянки, а зважуючи на чисельну кількість інших пільговиків, визначених постановою КМУ від 07 червня 2017 року № 413, вони вже ніколи не зможуть реалізувати гарантоване статтею 14 Коснтитуції України право на безоплатне отримання у власність бажаної земельної ділянк.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_37 задоволено. Суд вирішив:

1.Визнати не чинними зміни внесені до Державного земельного кадастру про поділ двох земельних ділянок, що знаходиться на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, а саме: земельної ділянки площею 26, 6 га - контур 31 , кадастровий № НОМЕР_1 , та формування за її рахунок, нових земельних ділянок, а саме:

- земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_2 площею 2,36 га з цільовим призначенням: 01.01. для ведення товарного сільгоспвиробництва;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_3 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-кадастровий № НОМЕР_4 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_5 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_6 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_7 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_8 площею 2 га з цільовим призначенням: 01,03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_9 площею 2 га з цільовим призначенням : 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_10 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_11 площею 2 га з цільовим призначенням: 01,03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_12 площею 0,12 га з цільовим призначенням: 01.05. для індивідуального садівництва;

земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_13 площею 0,12 га з цільовим призначенням: 01.05. для індивідуального садівництва;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_14 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_15 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства;

-земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_16 площею 2 га з цільовим призначенням: 01.03. для ведення особистого селянського господарства.

2.Визнати не чинними зміни внесені до Державного земельного кадастру про поділ земельної ділянки, що знаходиться на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області площею 67,4 га - контур 30, кадастровий № НОМЕР_17 , та формування за її рахунок, нових земельних ділянок, а саме:

-кадастровий № НОМЕР_18 площею 2,00 га з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_19 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_20 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_21 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_22 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_23 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_24 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_25 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_26 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_27 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_28 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_21 площею 2,00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_29 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_30 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_31 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_32 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_33 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_34 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_35 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_36 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_37 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_38 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_39 площею 2, 00 га. з цільовим призначенням 01.03;

-кадастровий № НОМЕР_20 площею 0, 12 га. з цільовим призначенням 01.05;

-кадастровий № НОМЕР_40 площею 0, 12 га. з цільовим призначенням 01.05;

-кадастровий № НОМЕР_41 площею 0, 12 га. з цільовим призначенням 01.05;

-кадастровий № НОМЕР_42 площею 0, 12 га. з цільовим призначенням 01.05;

-кадастровий № НОМЕР_43 площею 19, 618 га. з цільовим призначенням 01.01

-кадастровий № НОМЕР_44 площею 0,8058 га. з цільовим призначенням 01.01.

3.Скасувати державну реєстрацію земельних ділянок сформованих за рахунок двох земельних ділянок на території Заводської сільськогради Ізюмського району Харківської області, а саме: земельної ділянки площею 26,6 га - контур 31, яка до скасування реєстрації мала кадастровий № НОМЕР_1 та земельної ділянки площею 67,4 га - контур 30, яка до скасування реєстрації мала кадастровий № НОМЕР_17 та поновити в Державному земельному кадастрі відомості реєстрацію цих земельних ділянок.

4.Визнати поновленим на той самий строк та на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 19 червня 2001 року між Ізюмською районною радою Харківської області як орендодавцем та позивачем ОСОБА_2 як орендарем, який зареєстровано 20.06.2001 році у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів за № 6, за яким орендарем прийнято в тимчасове користування на умовах оренди терміном на 10 років земельну ділянку яка знаходиться на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, площею 94, 0 га., із земель запасу, у тому числі ріллі - 94, 0 га.: - 26, 6 га - контур 31;- 67, 4 га - контур 30.

5. Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_2 , щодо поновлення договору оренди землі від 19.06.2001, який зареєстровано 20.06.2001 у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів за №6 строком на 10 років, та внесення змін до нього, наступного змісту:

- викласти абзац 4 розділу 1 «Предмет договору» в такій редакції:

«Нормативна грошова оцінка земельних ділянок кадастровий номер НОМЕР_1 площею 26,6000 га станом на 03.08.2016 складає 893670, 53 грн., земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_46 площею 67,4000 га станом на 03.08.2016 складає 2263450, 50 грн. згідно Рішення Ізюмської районної ради Харківської області "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що передаються в оренду громадянину ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заводської сільської ради (за межами населених пунктів) Ізюмської о району Харківської області № 152-VII»:

У пункт 2.2 розділу II «Умови договору» внести наступні зміни: «Термін дії договору продовжити на 10 років, з дня підписання додаткової угоди.

Пункт 2.3 розділу II «Умови договору» викласти в такій редакції: «За користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у грошовій формі у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 252569 грн. 68 коп. на рік».

Ця додаткова угода є невід`ємного частиною договору оренди землі від 19.06.2001 № б/н. який зареєстровано 20.06.2001 року у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів. за№ 6.»

В апеляційній скарзі ОСОБА_16 просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_16 вказує, що станом на 07 лютого 2011 року стаття 33 Закону України «Про оренду землі» не передбачала подання додаткової угоди до договору. Тому на думку скаржника, така додаткова угода подана ніби-то 2011 року та той лист складені «заднім числом» виключно з метою подальшого звернення до суду після внесення змін до ст.33 Закону України «Прот оренду землі» у 2016 році.

Станом на 2016 рік а ні Ізюмська районна рада, а ні Ізюмська районна держава адміністрація не мали права розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського призначення.

Протягом 2011 - 2017 роки позивач ОСОБА_2 фактично користувався землею без відповідної правовової підстави та без державної реєстрації своїх прав.

Крім того, а ні Ізюмська районна рада, а ні Ізюмська районна держава адміністрація не залучені до участі у справі.

В апеляційній скарзі ГУ Держгеокадастру у Харківській області просило рішення суду скасувати, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ГУ Держгеокадастру у Харківській області посилається на те, що відповідно до пункту 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, скасування Державним кадастровим реєстратором державної реєстрації земельної ділянки відбувається лише в двох випадках:

- поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання;

- коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі даних про те, що протягом одного року Державному кадастровому реєстраторові органом державної реєстрації прав не надано відповідної інформації в порядку інформаційного обміну.

Зазначений перелік підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором є вичерпним.

Отже, чинним законодавством не передбачено можливості скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та скасування кадастрового номеру рішенням суду.

Таким чином, посилання в позовній заяві (уточненій) на частину 10 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» є безпідставним, оскільки вказана норма стосується скасування державної реєстрації земельної ділянки стосовно якої здійснюється поділ на інші земельні ділянки.

Крім того, у відповідності до резолютивної частини оскаржуваного рішення судом визнано поновленим на той самий строк та на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 19 червня 2001 року між Ізюмською районною радою Харківської області як орендодавцем та позивачем ОСОБА_2 як орендарем, при цьому додаткову угоду до договору оренди безпідставно визнано укладеною саме між ГУ ДГК у Харківській області і ОСОБА_2 .

Оскільки за законом повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на даний час наділено саме ГУ ДГК у Харківській області, а не районні державні адміністрації, то задоволення позовної вимоги в такій редакції не відповідає вимогам чинного законодавства.

Інші учасники апеляційні скарги не подавали.

В поданих апеляційному суду відзивах представник позивача ОСОБА_2 адвокат Костів Т.З. просив апеляційній скарги ОСОБА_16 і представника ГУ ДГК у Харківській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на доводи, викладені ним в позовних заявах, а також на висновки суду касаційної інстанції у інших справах, вважаючи їх такими, що стосуються застосування норм матеріального права у даній справі.

Представник ГУ ДГК у Харківській області Капинос А.Д. подала відзив на апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_38 та письмові пояснення, в яких просила апеляційні скарги задовольнити, рішення суду скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити. Вказувала на помилковість доводів позивача та його представника про вибіркове застосування норм матеріального права без урахування їх дії у часі та на безпідставність посилань на постанови суду касаційної інстанції у інших справах, які в дійсності не стосуються даної справи у зв`язку з відмінністю від неї як за складом учасників та і спірних правовідносин.

В поданій апеляційному суду заяві громадяни ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_4 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_36 , залучені судом першої інстанції до справи за клопотанням представник відповідача у якості третіх осіб, апеляційні скарги ОСОБА_16 та ГУ ДГК у Харківській області визнали повністю і просили їх задовольнити.

В судових засіданнях апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 адвокат Костів Т.З. апеляційні скарги не визнав і просив залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на доводи, викладені в позовних заявах та відзивах на апеляційні скарги.

Представники ГУ ДГК у Харківській області Капинос А.Д. і Чернишов К.О. та представник третьої особи ОСОБА_38 адвокат Бикова І.Ю. апеляційні скарги підтримали і просили їх задовольнити, посилаючись на викладені в них та в наданих апеляційному суду письмових поясненнях доводи.

Позивач ОСОБА_2 та треті особи в судове засідання не з`явилися.

В поданій апеляційному суду заяві треті особи просили задовольнити апеляційні скарги, а справу розглянути без їх участі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, а учасниками справи не оспорюються ті обставини, що 19 червня 2001 року Ізюмською районною радою Харківської області і ОСОБА_2 укладено договір оренди землі за умовами якої ОСОБА_2 на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області із земель запасу отримав земельну ділянку площею 26,6 га контур 31 та земельну ділянку площею 67,4 га контур 30, а всього отримав в оренду з метою сільськогосподарського використання для вирощування сільськогосподарських культу землі площею 94 га строком на 10 років.

Цей договір було зареєстровано 20 червня 2001 року за №6 у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів.

07 лютого 2011 року, тобто за чотири місяці до закінчення строку дії договору, ОСОБА_2 подав на ім`я голови Ізюмської районної державної адміністрації Зубко М.А. заяву, в якій виклав прохання поновити Договір оренди земельної ділянки площею 94 га (26,6га - контур 31 та 67,4 га - контур 30) із земель запасу на території Заводської сільської ради, додавши до заяви копію договору оренди від 19.06.2001 року.

Згідно наданої позивачем ксерокопії документу голова Ізюмської РДА Зубко М.А. видав 02.03.2011 року розпорядження №71 про надання дозволу на поновлення договору оренди землі ОСОБА_2 , зареєстрованого 19.06.2001 року за №6 та на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки контур № 31 площею 26,6га та контур 30 площею 67,4 га на території Заводського сільради.

Пунктами 2 і 3 цього Розпорядження було передбачено, що технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки необхідно подати до Ізюмської РДА для розгляду, а договір оренди землі від 19.06.2001 року підлягає поновленню не пізніше одного місяця після закінчення строку його дії у порядку, встановленому чинним законодавством.

В межах передбаченого цим Розпорядженням строки технічна документація із землеустрою до Ізюмської РДА позивачем не була подана, як він стверджує - у зв`язку з її неготовністю, але й заперечень від орендодавця з приводу користування землею після закінчення строку дії договору оренди, укладеного 19.06.2001 року, не надходило.

Розпорядженням голови Ізюмської РДА В.Білокудрі за №207 від 21.05.2013 року була встановлена плата за фактичне користування позивачем ОСОБА_2 земельними ділянками до укладення договорів оренди землі, а додатковою угодою від 02.12.2014 року, укладеною ОСОБА_2 і головою Ізюмської РДА Шамрай Л.М. внесено зміни до п.п.5,9 та 11 Договору оренди землі від 19.06.2001 року в частині визначення розміру грошової оцінки землі, орендної плати, порядку розрахунків.

Крім того, згідно наданої позивачем ксерокопії Розпорядженням голови Ізюмської РДА Шамрай Л .М. за №585 від 05.12.2014 року вирішено внести зміни до пункту 1 розпорядження голови Ізюмської РДА №71 від 02.03.2011 року «Про надання дозволу на поновлення договору оренди землі гр. ОСОБА_2 » шляхом надання йому дозволу щодо встановлення меж земельних ділянок.

Завершивши виготовлення технічної документації із землеустрою, нормативної грошової оцінки землі, ОСОБА_2 у вересні 2016 року звернувся до ГУ ДГК у Харківській області з проханням підписати додаткову угоду про поновлення строку договору оренди землі, однак отримав письмову відмову з посиланням на ту обставину, що договорі оренди припинив свою дію у 2011 році.

Протягом наступних пів року ОСОБА_2 ще п`ять разів звертався до ГУ ДГК у Харківській області з проханнями поновлення договору оренди і отримував відмову з посиланням на ту ж підставу. (т.1 а.с16-62).

Довідавшись про надходження до ГУ ДГК у Харківській області низки клопотань громадян про надання їм дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок саме тих земельних ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_1 і НОМЕР_17 , тобто тих, якими він фактично користується, ОСОБА_2 за допомогою представника звернувся до суду із позовом до ГУ ДГК у Харківській області, вважаючи його правонаступником орендодавця, про визнання поновленим на той же строк та на тих же умовах договору оренди земельної ділянки від 19.06.2001 року та визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди мід ГУ ДГК у Харківській області та ОСОБА_2 зі змінами в частині визначення нормативної оцінки, строку дії договору та орендної плати.

Крім того, 01.08.2017 року представником ОСОБА_2 до суду була подана заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії з приводу розпорядження спірними земельними ділянками. (т.1 а.с.68-70).

Ухвалою суду першої інстанції від 08.08.2017 року вказану заяву задоволено, однак відповідач ГУ ДГК у Харківській області ухвалу суду не виконав, сформував за рахунок двох спірних земельних ділянок, якими користувався ОСОБА_2 нові земельні ділянки з новими кадастровими номерами, передавши їх у власність громадянам, які залучені до справи у якості третіх осіб.

Ухвалюючи 09 липня 2018 року рішення про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції вважав, що позивач довів обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, вважав що саме відповідачем ГУ Держгеокадастра у Харківській області порушене переважне право ОСОБА_2 на укладення додаткової угоди до договору оренди земельних ділянок від 09.06.2001 року загальною площею 94га на території Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області, і що саме у такий спосіб, який вказано позивачем та його представником підлягає судовому захисту порушене право ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції вважав доведеним факт виконання позивачем ОСОБА_2 усіх передбачених частиною 6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» умов, необхідних для укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, оскільки 07.02.2011 року, тобто завчасно звернувся до голови Ізюмської РДА із заявою про поновлення договору оренди землі, а орендодавець не заперечував, надав згоду на розроблення проекту землеустрою та укладення додаткової угоди, а відтак згода орендодавця та подальше фактичне користування позивачем землею на тих же умовах, з виконанням розпоряджень щодо плати за користування землею є підставою для задоволення позову.

Однак з таким рішенням колегія суддів погодитися не може і вважає, що воно підлягає скасуванню у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Особа на власний розсуд розпоряджається передбаченим законом переліком способі захисту порушеного права. (ст.ст.15, 16 ЦК).

Згідно частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справ здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. (ст.ст.10, 27, 60 ЦПК України в редакції на час звернення ОСОБА_2 до суду з позовами, ст.ст.12,43,44, 81,83 чинного ЦПК ).

Частиною 1 ст.5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами, які зазначені в поданій 15.05.2018 року заяві ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог, позивач зобов`язаний, з огляду на положення ст.ст.4,12, 43, 81, 83 ЦПК України довести суду шляхом надання належних та допустимих доказів, що ним виконані усі передбачені законом та умовами договору вимоги задля укладення додаткової угоди до договору оренди землі, що відповідач діяв по відношенню до нього неправомірно, тобто порушив встановлені законом чи іншими нормативними актами приписи, якими передбачено розгляд і вирішення звернення ОСОБА_2 спрямовані на укладення з ним додаткової угоди на поновлення договору оренди землі від 19.06.2001 року на новий строк з вказаними позивачем змінами до умов договору і відповідає вимогам закону такий спосіб поновлення порушеного права ОСОБА_2 як визнання не чинними та скасування змін до Державного земельного кадастру про поділ двох земельних ділянок, якими він продовжував користуватися, та формування за їх рахунок нових земельних ділянок, які передані у власність третім особам.

Разом з тим, позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що ОСОБА_2 у відповідності до вимог ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та у відповідності до розпорядження голови Ізюмської РДА Харківської області №71 від 02.03.2011 року подав в строк не пізніше одного місяця до закінчення строку дії договору оренди землі технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що дають право оренди на земельні ділянки.

Вибірково надані позивачем докази відсутності заперечень з боку орендодавця не є свідченням повного виконання ним вимог закону, якими регулюється вирішення питання про поновлення договору оренди землі на новий строк, які б виключали можливість недобросовісного здійснення прав та обов`язків орендаря з метою штучного подовження фактичного користування землею.

Згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Позивачем та судом ці обставини залишилися не без уваги, доказів вчинення усіх передбачених законом та розпорядження голови РДА дій з метою забезпечення укладення додаткової угоди позивачем не надано, позов до орендодавця у зв`язку з порушенням права на укладення додаткової угоди ним не пред`явлено, хоча в своїх доводах позивач та його представник посилаються на положення ч.11 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» якими передбачено оскарження до суду зволікання орендодавця в укладенні додаткової угоди.

Позивачем не наведено, а судом не визначено, з огляду на доводи позивач та його представника, які ж саме норми та якого закону порушені ГУ Держгеокадастру у Харківській області внаслідок відмови у задоволенні звернення ОСОБА_2 у 2016 році з проханням укласти з ним додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 19.6.2001 року, строк дії якого закінчувався у червні 2011 року, зважуючи на відсутність даних про укладення у 2011 році між ОСОБА_2 і орендодавцем - Ізюмською РДА додаткової угоди про поновлення договору оренди та передбаченої законом обов`язкової державної реєстрації додаткової угоди.

Крім того, поза увагою суду залишилась і та обставина, що внесення змін до Державного земельного кадастру шляхом присвоєння нових номерів сформованих земельних ділянок, переданих третім особам, є похідною дією від вирішення наказами начальника ГУ ДГК у Харківській області питання про право громадян на отримання землі та надання їм дозволу на розроблення документації із землеустрою, які прийняті ним 26-29 травня 20017 року за результатами розгляду звернень громадян (залучених у якості третіх осіб у даній справі) про надання їм у власність земельних ділянок з орієнтовним розміром 2 га кожному за рахунок земель Заводської сільської ради Ізюмського району, якими продовжував користуватися ОСОБА_2 після закінчення строку дії договору оренди від 119.06.2001 року, розробляючи на протязі п`яти років технічну документацію із землеустрою з метою подання орендодавцю для укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Позивачем не звертався до суду з позовом про визнання незаконними цих наказів та їх скасування, якими вирішено право 36 громадян України на реалізацію ними передбаченого статтею 14 Конституції України на отримання у власність земельної ділянки для ведення селянського господарства, садівництва.

Без вирішення питання щодо правомірності та законності надання вказаним громадянам земельних ділянок за рахунок землі, яку бажає і надалі використовувати ОСОБА_2 з метою вирощування сільськогосподарських культур, неможливо скасування записів в Державному земельному кадастрі, які здійснюються на підставі зазначених розпоряджень начальника ГУ ДГК у Харківській області.

Визначення кола відповідачів та способу захисту порушеного права відноситься до повноважень позивача, а суд, згідно ст.ст.12, 13 ЦПК України лише забезпечує сторонам рівні можливості у доведення тих обставин, які мають значення для справи, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, а справу суд розглядає і вирішує не інакше, як зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обраний позивачем спосіб захисту та надані ним докази не свідчать про наявність підстав для задоволення позову.

Не відповідає визначеним статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам судочинства рішення суду першої інстанції від 09.07.2018 року, яким за відсутністю достатніх доказів задоволено вимоги ОСОБА_2 до одного лише ГУ ДГК у Харківській області та покладення на нього обов`язку вчините певні дії та укласти з ОСОБА_2 додаткову угоду про поновлення договору оренди, внаслідок якого порушуються гарантовані ст.14 Конституції України права 36 громадян на отримання у власність земельної ділянки.

За таких обставин апеляційний суд, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.374, п.п.2-4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК України задовольняє апеляційні скарги та постановляє нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , викладених ним у заяві про уточнення позову від 15.05.2018 року не позбавляє його права на звернення відповідно до ст.4 ЦПК України до суду із захистом порушених прав у порядку, встановленому цим Кодексом.

Також, підлягає скасуванню додаткове рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року, як невід`ємна частина рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2018 року.

Судові витратиапеляційний суд розподіляєвідповідно до вимог ст.141 та п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України,.

Керуючись ст.ст.367, 368, 371, 372, 374, 376, 382-384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2018 року і додаткове рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 листопада 2018 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_4 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 про визнання не чинними змін, внесених до Державного земельного кадастру, про поділ двох земельних ділянок, скасування державної реєстрації земельних ділянок, сформованих за рахунок поділу та поновлення в Державному земельному кадастрі відомостей про реєстрацію поділу земельних ділянок, визнання поновленим на той самий строк та на тих самих умовах договору оренди земельної ділянки та визнання укладеною додаткової угоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_45 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2757 грн. 40 коп. у якості відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_45 ) на користь Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (місцезнаходження: 61022, майдан Свободи,5, Держпром, під`їзд 1, поверх 6,7, м. Харків, Код ) судовий збір у розмірі 5091 грн. 60 коп. у якості відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_45 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_51 ) судовий збір у розмірі 5091 грн. 60 коп. у якості відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 липня 2019 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

О.М. Хорошевський