Номер провадження: 22-ц/813/2451/19
Номер справи місцевого суду: 520/3710/18
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Андрія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пашичева Г.Л. про скасування рішення про реєстрацію права власності та визнання договору дарування недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнень (Том І: а.с. 137 - 139) просила суд скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 17238870 про реєстрацію за ОСОБА_4 право власності на 3/25 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке в цілому складається з одного житлового будинку, зазначеного в схематичному плані під літерою «А», загальною площею 147,5 кв.м. та визнати договір дарування 3/25 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, номер запису про право власності 24763428, яке в цілому складається з одного житлового будинку, означеного в схематичному плані під літерою «А», загальною площею 147,5 кв.м., в тому числі житловою площею - 77,2 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та посвідчений 09.02.2018 року приватним нотаріусом ОМНО Пашичевою Г.Л. недійсним з дня його укладання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 рокуприйнято відмову представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_10 від позовних вимог.

Провадження по цивільній справі №520/3710/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Андрія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пашичева Г.Л. про скасування рішення про реєстрацію права власності та визнання договору дарування недійсним - закрито.

Роз'яснено учасникам процесу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Заходи забезпечення позову, вжиті:

- ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 02.04.2018 року по цивільній справі № 520/3710/18 про накладення арешту на 3/25 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, номер запису про право власності 24763428, яке в цілому складається з одного житлового будинку під літерою "А", загальна площею 147,5 кв. м. в тому числі житловою площею - 77,2 кв. м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) - скасовані.

- ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 04.04.2018 року по цивільній справі № 520/3710/18 про заборону ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам проводити будівельні, демонтажні роботи за адресою: АДРЕСА_1 - скасовані.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 року про закриття провадження у справі та направити цивільну справу для розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.12.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Андрія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пашичева Г.Л. про скасування рішення про реєстрацію права власності та визнання договору дарування недійсним, а ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.12.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеда С.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Андрія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пашичева Г.Л. про скасування рішення про реєстрацію права власності та визнання договору дарування недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2018 року про закриття провадження у справі, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду.

В судове засідання, призначене на 20.06.2019 року, сторони не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

До суду апеляційної інстанції новим представником ОСОБА_2- ОСОБА_8 подано заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з її хворобою лише за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 року про закриття провадження, хоча по справі оскаржується ще й інша ухвала ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За змістом ст.ст.13,43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користування процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, з урахуванням того, що у ОСОБА_2 є ще інший представник ОСОБА_9., сама вона жодного разу до суду не з'явилася, справа тривалий час перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, закриваючи провадження по справі, районний суд виходив з того, що підстав для не прийняття відмови від позову представника позивача ОСОБА_10 та закриття в зв'язку з цим провадження по справі судом не встановлено, оскільки повноваження представника позивача на підставі ордеру та угоди про надання юридичної допомоги від 03.01.2017 року на на здійснення цих дій по справі судом перевірені, а тому відповідно до п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі слід закрити в зв'язку з відмовою позивача від позову.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільно-процесуальне законодавство визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки.

З наведених норм вбачається, що надане процесуальним законом право особі брати участь у справі через представника, передбачає вчинення представником від імені та в інтересах особи певних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчиняти самостійно.

З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2017 року ОСОБА_2 уклала договір про надання юридичної допомоги із адвокатом ОСОБА_10, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №612, вид. 15.05.2010р. (Том І: а.с. 28, 29).

У апеляційній скарзі, ОСОБА_2 зазначає, що 02.11.2018 року вона розірвала договір про надання юридичної допомоги з ОСОБА_10, проте 05.11.2018 року вже не маючи повноважень на ведення справи у суді та на представництво її інтересів, ОСОБА_10 подав заяву через канцелярію суду про закриття провадження у справі у зв'язку із відмовою позивача від позову без її згоди.

Однак, апеляційний суд критично відноситься до вказаних доводів, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 64 ЦПК України, про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Так, копія заява про розірвання договору про надання юридичної допомоги від 02.11.2018 року (Том ІІІ: а.с. 55) додана ОСОБА_2 лише в суді апеляційної інстанції при подачі апеляційної скарги, тобто вже після винесення оскаржуваної ухвали суду.

Жодних доказів про подачу ОСОБА_2, чи її представником у відповідності до ч.4 ст. 64 ЦПК України, цієї заяви до суду першої інстанції матеріали справи не містять.

Більш того, як вбачається з доданої копії заяви про розірвання договору про надання юридичної допомоги, вона взагалі не була зареєстрована у суді першої інстанції, оскільки не містить ані штампу ані реєстраційного номеру вхідного документа суду.

Крім того, заява про розірвання договору про надання юридичної допомоги не засвідчена печаткою адвоката ОСОБА_10, в той час як сам Договір про надання юридичної допомоги засвідчений печаткою адвоката ОСОБА_10 (Том І: а.с. 29).

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, обидва представники ОСОБА_2- ОСОБА_9. та ОСОБА_10 проживають з нею за однією адресою, що підтверджується матеріалами справи та являються їй відповідно чоловіком та сином, що спростовує доводи апеляційної скарги про необізнаність позивачки про дії одного з її представників щодо подання заяви про відмову від позову.

Таким чином, представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_10 мав достатній обсяг повноважень для звернення від імені позивача із заявою про відмову від позову, оскільки будь-яких підстав не приймати відмову від позову у суду першої інстанції не було, з огляду на те, що ані сама ОСОБА_2, ані її другий представник - ОСОБА_9. не повідомили суд про розірвання договору про надання юридичної допомоги із ОСОБА_10

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі про те, що про дату та час судового засідання на 05.11.2018 року ОСОБА_2 не була повідомлена, оскільки спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою (Том ІІ: а.с. 131), з якої вбачається, що обидва представника ОСОБА_2, а саме і ОСОБА_10 і ОСОБА_9. були належним чином повідомлені про слухання справи на 05.11.2018 року о 12 год. 00хв., що відповідає ч.5 ст. 130 ЦПК України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що згідно ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 до Київського районного суду м.Одеси були подані наступні позови, які подавались, але не мали мету розгляду справи по суті:

- 19.03.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності, стягнення компенсації /№520/3204/18/, за заявою представника позивача позов повернуто.

- 23.03.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності, стягнення компенсації/520/3502/18, за заявою позивача до початку розгляду справи по суті позов залишено без розгляду.

- 28.03.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, та інших про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації/520/3710/18, за заявою представника позивача заявлена відмова від позову та закрито провадження по справі.

- 11.06.2018 року позивач ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, справа зупинена.

Позивач ОСОБА_2 та її представники - ОСОБА_10, який є її сином та ОСОБА_9., який є її чоловіком, зловживали процесуальними правами, подаючи неодноразово аналогічні безпідставні позови до суду на протязі 2018 року, в яких відповідачем виступала ОСОБА_3

Враховуючи, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з дотримання норм процесуального права, порушень вимог процесуального закону та прав ОСОБА_2 в ході перегляду ухвали не встановлено, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 року про закриття провадження - залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області Буран Андрія Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пашичева Г.Л. про скасування рішення про реєстрацію права власності та визнання договору дарування недійсним - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.07.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда