Справа №339/194/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою представника боржника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Болехівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1- адвокат ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльнісь державного виконавця Болехівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 під час виконання виконавчого листа за рішенням Болехівського міського суду від 08 липня 2015року про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що з жовтня 2015 року на виконанні у державного виконавця перебуває рішення Болехівського міського суду від 08 липня 2015 року, згідно якого ОСОБА_1 зобовязано привести у попередній стан знищену частину огорожі домоволодіння по вул. Б. Хмельницького, 69 с.Підбереж та належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Державний виконавець неодноразово притягував боржника до адміністративної відповідальності за невиконання рішення суду : постановами від 26.10.2015, 05.08.2016 на ОСОБА_1 накладено штраф 170 грн., а постановами від 03.11.2015, 16.08.2016 - штраф в розмірі 340 грн..

Державний виконавець 20.09.2018 року звернувся до Болехівського міського суду із заявою про роз"яснення рішення суду, що свідчить про те, що самому виконавцю не зрозумілі вимоги, які він висував до боржника протягом тривалого часу щодо виконання рішення суду.

Згідно актів державного виконавця рішення суду не виконано боржником. Виникає питання щодо упередженості виконавця до боржника, тобто на думку державного виконавця рішення не виконано, але враховуючи факт звернення за роз"ясненням рішення суду він сам не розумів, яким має бути результат виконання.

Таким чином очевидною є бездіяльність державного виконавця і вона призвела до неодноразового притягнення боржника до відповідальності.

Нерозуміння державного виконавця поставленої вимоги до боржника є основним питанням щодо правомірності його дій.

22.02.2019 року державний виконавець Болехівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управліяння юстиції в Івано-Франківській області подав до суду заперечення, в якому вважає скаргу безпідставною та просить відмовити в її задоволенні.

Вказує на те, що 12.10.2015 до Болехівського ВДВС надійшла заява ОСОБА_4 щодо примусового виконання виконавчого листа №339/94/ 15-ц від 08.10.2015.

Постановою від 15.10.2015 відкрито виконавче провадження №48984988 та направлено боржнику рекомендованим листом. Для перевірки виконання державним виконавцем здійснено виїзд за місцем виконання рішення та встановлено, що рішення суду не виконано, про що складено акт від 23.10.2015.

Оскільки рішення не виконано, то 26.10.2015 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору 1020 грн. та накладено штраф в сумі 170 грн. Вказані постанови направлено боржнику та повторно зобов"язано виконати рішення до 02.11.2015. (лист вручено 31.10.2015). Для повторної перевірки стану виконання рішення державним виконавцем повторно здійснено виїзд, про що складено акт від 03.11.2015 та винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 340 грн.

25.11.2015 стягувачу надіслано лист щодо авансування витрат на проведення виконавчих дій, але стягувач не надав згоди на авансування витрат і 14.12.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання.

26.07.2016 ОСОБА_4 повторно пред"явила вказаний виконавчий документ до виконання. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51780838 від 27.07.2016 та зобов"язано боржника виконати рішення до 03.08.2016.

Для перевірки виконання державним виконавцем здійснено виїзд за місцем виконання рішення та встановлено, що рішення суду не виконано, про що складено акт від 03.08.2016.

Оскільки рішення не виконано, то 05.08.2016 винесено постанову про накладення штрафу в сумі 170 грн. та повторно зобов"язано виконати рішення до 12.08.2016. При перевірці встановлено, що рішення не виконано, про що складено акт від 15.08.2016 та винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 340 грн.

18.08.2016 стягувачу надіслано лист щодо авансування витрат на проведення виконавчих дій , але стягувач не надав згоди на авансування витрат і 07.09.2016 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану без виконання.

При виконанні вказаних виконавчих проваджень до відділу не надходило звернень сторін про незрозумілість резолютивної частини рішення, то підстав звертатися за роз"ясненням не було.

Натомість, коли повторно вказаний виконавчий документ пред"явлено до виконання і постановою від 25.01.2018 №55624737 відкрито виконавче провадження, то боржник стверджував, що виконав рішення і в судовому засіданні вимагав закрити виконавче провадження, в чому йому ухвалою суду від 04.10.2018 відмовлено. Однак стягувач 18.02.2018 вказала, що рішення не виконано та просила вжити заходів щодо примусового виконання.

19.09.2018 державний виконавець звернувся до суду з заявою про роз"яснення рішення, але ухвалою суду від 04.01.2019 в задоволенні заяви відмовлено. Тому вважає, що бездіяльності в діях державного виконавця немає і просить в задоволенні скарги відмовити. ( а.с. 28-31).

В судові засідання стягувач ОСОБА_4 та боржник ОСОБА_1 не зявилися, про дату, час і місце цього засідання були повідомлені у встановленому законом порядку і від них не надійшла заява про причини неявки в суд чи про слухання справи в їх відсутності ( а.с.76, 78,81,82,98, 99, 100, 102, 122,123).

За клопотанням представника скаржника ОСОБА_1- ОСОБА_3 розгляд скарги 22 квітня 2019року проводився в режимі відеоконференції та в зв"язку з поганим інтернет-зв"язком розгляд справи відкладено на 03.05.2019року.

03.05.2019року представником скаржника ОСОБА_3 подано клопотання про здійснення розгляду справи без його участі ( ас.124-126).

Державний виконавець Сверида В.Р, дії якого оскаржуються, в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи без його участі ( а.с. 107), що є його правом у відповідності до вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України.

Неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи ( ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Суд, вислухавши вступне слова представника скаржника ОСОБА_3, повно та всебічно з"ясувавши обставини, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Встановлено, що рішенням Болехівського міського суду від 08 липня 2015 року зобов'язано ОСОБА_1 привести у попередній стан знищену частину огорожі домоволодіння, яке розташоване по вул. Богдана Хмельницького,69 в с. Підбереж, Болехівської міської ради Івано-Франківської області та належить ОСОБА_4 на праві приватної власності (а.с. 5-8).

08.10.2015 до Болехівського ВДВС надійшла заява ОСОБА_4 щодо примусового виконання виконавчого листа №2/339/105/ 15, виданого на підставі вказаного рішення суду та державним виконавцем Сверидою В.Р. відкрито виконавче провадження 15.10.2015

26.10.2015 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору 1020 грн. та накладено штраф в сумі 170 грн. за невиконання рішення суду.

З метою перевірки стану виконання рішення суду 03.11.2015 державним виконавцем повторно здійснено виїзд на місце та винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 340 грн.

25.11.2015 стягувачу надіслано лист щодо авансування витрат на проведення виконавчих дій і в зв"язку з відмовою стягувача щодо таких дій, 14.12.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання.

13.07.2016 до Болехівського ВДВС повторно надійшла заява ОСОБА_4 з приводу примусового виконання виконавчого листа №2/339/105/ 15.

Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51780838 від 27.07.2016 та зобов"язано боржника виконати рішення до 03.08.2016.

Державним виконавцем здійснено виїзд за місцем виконання рішення та встановлено, що рішення суду не виконано, про що складено акт від 03.08.2016.

Оскільки рішення не виконано, то 05.08.2016 винесено постанову про накладення штрафу в сумі 170 грн. на ОСОБА_1 та повторно зобов"язано виконати рішення до 12.08.2016.

15.08.2016 складено акт про те, що у визначений термін рішення суду не виконано та державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 340 грн.

18.08.2016 стягувачу ОСОБА_4 надіслано лист щодо авансування витрат на проведення виконавчих дій , але стягувач не надав згоди на авансування витрат і 07.09.2016 винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання.

ОСОБА_4 знову втретє вказаний виконавчий документ 24.01.2018 пред"явила до виконання і постановою державного виконавця від 25.01.2018 відкрито виконавче провадження.

Боржник стверджував, що виконав рішення, оскільки вважав, що привів знищену огорожу в попередній стан, приперши її до стайні і надав фотографію, на якій зафіксовано саме такий попередній стан.

Однак стягувач ОСОБА_4 19.02.2018 вказала, що рішення не виконано та просила вжити заходів щодо примусового виконання.

28.03.2018 державним виконавцем складено акт про те, що рішення суду не виконано.

19.09.2018 державний виконавець звернувся до суду з заявою про роз"яснення рішення, але ухвалою суду від 04.01.2019 в задоволенні заяви йому відмовлено.

Даючи оцінку таким діям державного виконавця у відповідності до вимог Закону, суд виходить з наступного.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 1291 Конституції України).

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців

Як вбачається із змісту виконавчого листа, він виданий на виконання рішення зобов"язального характеру. Тобто, виконати його можливо лише шляхом вчинення особисто боржником відповідних дій, оскільки зобов"язує боржника вчинити певні дії в користь стягувача: зокрема, привести огорожу в попередній стан.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії урегульований статтею 63 цього Закону.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ( ст.39 Закону).

Боржник ОСОБА_1, вважаючи, що рішення суду виконав, а державний виконавець не закрив виконавче провадження, звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою суду 04 жовтня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця щодо не винесення постанови про закриття провадження (а.с.69-70).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з того, що рішенням Болехівського міського суду зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_4 лише шляхом приведення у попередній стан знищеної частини огорожі домоволодіння, без конкретизації в який спосіб такі перешкоди слід усунути і який попередній стан огорожі.

При цьому суд врахував те, що державний виконавець звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення суду, оскільки у рішенні не зазначено в якому стані була частина огорожі, яка довжина та на якій основі повинна бути встановлена огорожа, та дійшов висновку про передчасність вимог ОСОБА_4 щодо бездіяльності державного виконавця.

У вересні 2018року державний виконавець звернувся до суду з заявою, в якій просив розяснити резолютивну частину рішення суду 339/194/15-ц від 08 липня 2015 про зобовязання ОСОБА_1 привести у попередній стан частину огорожі, та зазначити в якому саме стані була частина огорожі, її довжину та основу на якій повинна знаходитись вказана огорожа.

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, суд в ухвалі від 04 січня 2019року зазначив, що фактично державний виконавець просить внести зміни до резолютивної частини рішення суду, надавши відповіді на питання, які не досліджувались у судовому засіданні та не не були предметом розгляду справи. ( а.с.72).

Відповідно до ч. 1ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. ( Постанова Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».)

Предметом даного судового спору є бездіяльність державного виконавця з приводу виконання судового рішення.

За загальним правилом, бездіяльність певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов'язків і згідно з законодавством України

Бездіяльність державного виконавця заявник пов"язував з тим, що виконавець не звертався до суду за роз"ясненням ріщення, що, за наведених вище обставин, не відповідає дійсності.

Окрім того, право на звернення до суду з приводу роз"яснення рішення суду є правом, а не обов"язком державного виконавця.

Так, згідно ст. 31 Закону «Про виконавче провадження» у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення відповідного рішення

Встановлено, що державний виконавець 20.08.2018року звернувся із заявою про роз"яснення рішення суду по вказаному виконавчому провадженні, зазначивши, що в ході проведення виконавчих дій між стягувачем та боржником виник спір, оскільки в рішенні суду не зазначено, в якому саме стані була частина огорожі, яка довжина та на якій основі повинна стояти огорожа.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (п.18 зазначеної вище Постанови ПВС України від 07.02.2014 № 6 ).

Відтак, дії державного виконавця відповідали вимогам закону, підстав для визнання бездіяльність державного виконавця, яка полягала у тому, що він не звертався до суду за роз"ясненням рішення суду, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447-453 ЦПК УКраїни, -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Болехівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 з приводу не звернення до суду щодо роз"яснення рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Головенко О.С.