Справа № 539/1747/19
Провадження № 2-о/539/84/2019
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2019 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
у складі : головуючого судді Гудков С.В.,
за участю: секретаря Шрейтер С.О.,
представника заявника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.
В заяві вказала, що 14.10.2018 року в м.Севастополь у ОСОБА_3, дочки заявниці народився син ОСОБА_4.
Для реєстрації народження дитини заявник, яка є бабусею по материній лінії, звернулася до Лубенського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, однак, отримала відмову, мотивовану тим, що у заявника відсутнє лікарське свідоцтво про народження, котре відповідає встановленим формам первинної облікової документації.
Оскільки дитина народилася в м.Севастополь, на тимчасово окупованій території, обєктивно відсутні можливості отримати таке свідоцтво.
Враховуючи викладене, заявник прохає суд встановити факт народження сина у громадянки України ОСОБА_5, 07.03.1994р.н. (уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) ОСОБА_4, котрий народився 14.10.2018р. в м. Севастополь.
В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав, прохав їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Лубенського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області, надали суду заяву з проханням справу слухати без їхньої участі.
Зясувавши обставини справи, заслухавши представника заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що заявниця, ОСОБА_2, є матірю ОСОБА_5, що підтверджується: копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 (а.с.6) та копіями паспортів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ( а.с. 3,6)
Згідно ч.1, 3, 4 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.
Відповідно до наданої «копії Свідоцтва про народження від 24.10.2018 року серії 1-КМ №565049, виданого відділом ЗАГС Нахимовського районну м. Севастополя управління ЗАГС м. Севастополя» 14.10.2018 року народився ОСОБА_4, матірю якого записана - ОСОБА_5, а батьком ОСОБА_6, при цьому, ОСОБА_3 не перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, так як свідоцтва про шлюб суду не надано.
Наразі виникла необхідність державної реєстрації в органах РАЦС народженої дитини, однак вона позбавлена можливості вчинити такі дії через те, що дитина народилася на тимчасово окупованій території, в звязку з чим у неї відсутні документи офіційних органів влади України.
У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.
Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Згідно ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 7 листопада 2014 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Макіївка Донецької області входить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).
Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав
людини, в контексті оцінки документу про народження дитини, виданого закладом, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації прав людини.
На підставі вищевикладеного, суд вважає факт народження донькою заявниці ОСОБА_5 сина, ОСОБА_4, встановленим.
Таким чином, керуючись ст.ст.4-13, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України задовольнити.
Встановити факт народження сина, ОСОБА_4, котрий народився 14.10.2018 р. в м. Севастополь, у громадянки України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2).
Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст повного судового рішення виготовлено 22.04.2019 року.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_7