Справа № 747/198/19
Провадження № 2-о/747/10/19
РІШЕННЯ

іменем України

26.04.2019 року смт.Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Косенко Ю.Л.

секретаря Божко Л.М.

з участю заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 квітня 2019 року звернулась до Талалаївського районного суду із заявою, в якій просить встановити юридичний факт, що вона постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року і по час звернення до суду із заявою. Встановлення даного факту потрібно їй для отримання паспорту громадянина України. В обґрунтування заяви вказала, що народилася 07.02.1972 у м. Уфа, на початку 1991 року переїхала на постійне місце проживання в Україну, у село Грабщина, Талалаївського району Чернігівської області, у якому проживає і по даний час за адресою, вул. Лісова, буд 59. Паспорт громадянина України вона не одержувала. Тому ОСОБА_1 просить суд встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року і по даний час.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала і просила задовольнити. Пояснила, що у травні 1991 року приїхала у с. Грабщина Талалаївського району на постійне проживання до бабусі, і по даний час, в тому числі і станом на 24.08.1991 та на 13.11.91 року постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, з території України до цього часу не виїжджала. Паспорта громадянина України вона не має. Зверталася до органу ДМС із заявою про видачу паспорта громадянина України, але їй розяснено про необхідність звернутися до суду, щоб встановити факт проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року. Просить задовольнити заяву, так як із травня 1991 року, в тому числі станом на 24.08.91 та 13.11.91, і по даний час постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечень не мав. Пояснив, що для видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України необхідні документи, що підтверджують факт її постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності 24 серпня 1991 року,або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року. У ОСОБА_1 дані документи відсутні, що унеможливлює видачу їй паспорта громадянина України. Факт постійного проживання може бути встановлений рішенням суду.

Суд, заслухавши заявника, представника Управління ДМС у Чернігівській області, свідків, дослідивши письмові докази у справі доходить наступного висновку.

Даними свідоцтва про народження заявниці підтверджується, що ОСОБА_1 народилася 07 лютого 1972 року у м. Уфа Башкірської РСР.(а.с.5).

Згідно довідки виданої виконкомом Поповичківської сільської ради Талалаївського району ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації у с. Грабщина, вул.. Лісова, 59 Талалаївського району Чернігівської області, із травня 1991 року і по даний час. (а.с.6).

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 з травня 1991 року і по даний час. Вона приїхала із Башкірії до бабусі у с. Грабщина у травні 1991 року і з того часу нікуди не виїжджала, постійно проживає у селі.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 раніше проживала у Башкірії, а у травні 1991 року приїхала до бабусі у с. Грабщина Талалаївського району, залишилася на постійне проживання і мешкає до цього часу по вул.. Лісова, буд. 59. ОСОБА_1 є її сусідкою, зараз проживає разом із батьком, бо бабуся вже померла. ОСОБА_1 на її прохання тимчасово працювала на фермі у колгоспі на підміні, але офіційно на роботу не була оформлена. Паспорта ОСОБА_1 не має.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована, доведена в судовому засіданні і підлягає задоволенню відповідно до ст.315 ЦПК України.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293).

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися з фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Судом встановлено, що заявниця не має іншої можливості документально підтвердити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991, але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з таким фактом законодавство повязує можливість видачі паспорту громадянина України, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

Надані ОСОБА_1 докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України з травня 1991 року і по день звернення до суду із позовом, у т.ч. станом на 24.08.1991 та станом на 13.11.1991. Зокрема це випливає із даних про її народження, про постійне проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 із травня 1991 року, показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 13, 259, 263-265, 293, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5 РСР на території України із травня 1991 року, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року, і по даний час.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.Л. Косенко