Єдиний унікальний номер 236/3085/18 Номер провадження 22-ц/804/1092/19
Єдиний унікальний номер 236/3085/18 Головуючий у 1 інстанції Саржевська І.В.
Номер провадження 22-ц/804/1092/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Гапонова А.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №236/3085/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини грошових доходів, витрат на правничу допомогу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 січня 2019 року, ухвалене в місті Лиман Донецької області,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалась на те, що з 08 січня 1988 року працювала в інформаційно-обчислювальному центрі ДП «Донецька залізниця» оператором ЕОМ. Наказом №842/л від 01 листопада 2007 року була переведена техніком 1 категорії. Відповідно до Закону України №4442-ІV від 23 лютого 2012 року, Постанови КМУ від 25 червня 2014 року №200, ДП «Донецька залізниця» було реорганізоване шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Згідно з наказом правління ПАТ «Українська залізниця» №3033 від 15 квітня 2016 року, інформаційно-обчислювальний центр ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». З 01 серпня 2016 року згідно з наказом №1/ос від 29 липня 2016 року, у зв`язку з реорганізацією ДП «Донецька залізниця» продовжено дію безстрокового трудового договору на посаді техніка 1 категорії з окладом у розмірі 3350 гривень Виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». 17 березня 2017 року згідно з наказом №19/ІОЦ було встановлено простой робітникам виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр». 09 червня 2017 року її було звільнено на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін на підставі наказу №1564/ДМОС. Проте відповідач після звільнення позивача не здійснив з нею повний розрахунок по заробітній платі та іншим виплатам. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 13524,55 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 67784,13 гривень, компенсацію втрати частини грошових доходів у сумі 1984,52 гривень.

09 жовтня 2018 року позивач доповнила позовну заяву та просила також стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 гривень.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини грошових доходів, витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за липень 2016 року, березень-квітень 2017 року (в тому числі компенсації за невикористану відпустку) в загальному розмірі 13524,55 гривень. З цієї суми вже вирахувані обов`язкові платежі та податки. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у розмірі 1984,52 гривень. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, витрати на правничу допомогу, відмовлено. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь держави судовий збір у 704,80 гривень. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з виплати заробітної плати за липень 2016 року, березень-квітень 2017 року в загальному розмірі 13524,55 гривень та компенсації втрати частини грошових доходів у розмірі 1984,52 гривень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що табель обліку робочого часу є первинним документом, відповідно до даних якого робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в тому числі надурочні, вечірні, нічні години роботи та інше, а також інші відхилення від нормальних умов роботи та здійснюється нарахування заробітної плати. Форс-мажорні обставини унеможливлювали виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України. Відповідач не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором. Також відповідач зазначив, що Науково-Правовим висновком Торгово-промислової палати визнано, що терористична загроза та загроза територіальній цілісності України, що супроводжується актами тероризму, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків відповідачем, передбачених трудовим договором. Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією.

Крім того, регіональною філією «Донецька залізниця» до Лиманського відділення поліції Слов`янського ВП ГУ НП в Донецькій області була надіслана заява з приводу захоплення структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» представниками незаконних збройних формувань. На підставі даної заяви порушено кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000286. Відповідно до якого 17 березня 2017 року група невідомих озброєних осіб незаконно заволоділа печаткою відділу кадрів структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та запропонувала працівникам відділу кадрів зібрати особисті речі, здати ключі від сейфів, кабінетів та покинути будівлю дирекції, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 168 (пункт 9, сторінка 9-10 науково-правового висновку «щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин» від 16 січня 2018 року №126/2/21-10.2. Торгово-промислової палати України). Відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, затверджених наказом від 05 грудня 2008 року №489 Державного комітету статистики Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці, а саме: наказів (розпорядження) про прийняття на роботу; наказів (розпорядження) про надання відпустки; наказів (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту); табелів обліку використання робочого часу; розрахунково-платіжна відомість працівника не дає підстав для підтвердження інформації щодо фактичного виконання робіт, що безпосередньо впливає на можливість проведення нарахувань.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до апеляційного суду не надходив.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України визначено, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у позовній заяві, складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що позивач звернувся з позовною заявою до ПАТ «Українська залізниця» (юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року №938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», .

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 1988 року перебувала у трудових відносинах з Донецька залізниця, 01 листопада 2007 року переведена на посаду техніка 1 категорії сектору експлуатації систем та задач Виробничого відділу впровадження та експлуатації АСУ вантажних перевезень ВП «Інформаційно-обчислювальний центр» ДП «Донецька залізниця» (а.с.8-11).

15 квітня 2016 року «Інформаційно-обчислювальний центр» ДП «Донецька залізниця» " на підставі Закону України від 23 лютого 2012 року № 4442-IV, постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200, реорганізована шляхом перетворення у виробничий підрозділ «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця"; 01 червня 2016 року наказом № 1/0С від 29 липня 2016 року у зв`язку з реорганізацією ДП «Донецька залізниця» з позивачем продовжено дію безстрокового трудового договору на посаді техніка 1 категорії сектору експлуатації систем та задач Виробничого відділу впровадження та експлуатації АСУ вантажних перевезень ВП «Інформаційно-обчислювальний центр» СП "Донецька дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (а.с.14).

Згідно наказу від 07 червня 2017 року № 1564/ДН-ОС ОСОБА_1 звільнено з 09 червня 2017 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін (а.с.18). Наказ видано структурним підрозділом "Донецька дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". В наказі зазначено, що ОСОБА_1 має право на компенсацію за 29 днів відпустки (а.с.18).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги відповідачем рішення суду оскаржується в частині задоволених позовних вимог, тому апеляційний суд відповідно перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини грошових доходів суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості по заробітній платі підтверджується розрахунковими листами (табуляграмами), обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на роботодавцеві, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, тим більше, що відповідачем не надано суду жодних доказів того, що він у будь-який спосіб намагався виправити цю ситуацію.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та витрат направник допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутня вина відповідача у не проведенні своєчасного розрахунку при звільненні, про що свідчать форс-мажорні обставини, які підтверджені науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України. Докази надані представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу дійсно не підтверджують понесені позивачем судові витрати.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказала, що 06 червня 2017 року була звільнена з Виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та просила стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 13524,55 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 67784,13 гривень, компенсацію втрати частини грошових доходів у сумі 1984,52 гривень (а.с.2-4).

Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 гривень (а.с.55).

В матеріалах справи наявна трудова книжка позивача, з якої вбачається, що ОСОБА_1 працювала з 08 січня 1988 року оператором ЕВМ у відділі АСУ експлуатаційній роботі, 01 січня 1997 року переведена у виробничий відділ на підставі наказу начальника ІВЦ №151/ІВЦ від 30 грудня 1996 року, 20 жовтня 1999 року призначена на посаду старшого оператора того ж відділу, 01 лютого 2000 року переведена у відділ розробки та впровадження АС ОУП КПП на посаду техніка другої категорії, на підставі наказу Укрзалізниці №362/ц від 29 серпня 2000 року Інформаційно-обчислювальний центр з 01 жовтня 2000 року перейменовано в Інформаційно-статистичний центр Донецької залізниці, 01 січня 2002 року переведена техніком другої категорії у виробничий відділ по експлуатації АСУ вантажних перевезень у сектор експлуатації АСОУП, на підставі наказу Укрзалізниці №392у від 01 листопада 2006 року Інформаційно-статистичний центр ДП «Донецька залізниця» з 01 лютого 2007 року перейменовано у інформаційно-обчислювальний центр ДП «Донецька залізниця», 23 квітня 2007 року переведена техніком першої категорії, 01 листопада 2007 року переведена техніком першої категорії у виробничий відділ впровадження та експлуатації АСУ вантажних перевезень сектор експлуатації систем та задач, 01 серпня 2016 року ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», 01 серпня 2016 року Інформаційно-обчислювальний центр державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», 09 червня 2017 року звільнена за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.8-11).

На підставі ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

На підставі частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що заборгованість із заробітної плати перед позивачем складає у загальній сумі 15440,25 гривень, а саме: за липень 2016 року - 2691,13 гривень, березень 2017 року - 3815,70 гривень, квітень 2017 року - 2261,63 гривень, травень 2017 року 1635,79 гривень, червень 2017 року 5036 гривень. Дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами у вигляді розрахунків заробітної плати (а.с.24,25,26,27,28).

Відповідно до відомостей на виплату грошей №30 за березень 2017 року, наданих відповідачем, ОСОБА_1 отримала заробітну плату за березень 2017 року у сумі 1911,89 гривень. (а.с.89-90)

Отже, з урахуванням виплачених грошей за березень 2017 року, заборгованість відповідача перед позивачем за липень 2016, березень-червень 2017 року складає 13528,36 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заборгованість із заробітної плати в сумі 13526,55 гривень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення даної суми в межах позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення заборгованості не ґрунтуються на законі.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, ч.2 - збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Доводи відповідача ґрунтуються лише на тій обставині, що відсутні первинні документи для нарахування заробітної плати - накази про прийняття на роботу, про надання відпустки, про припинення трудового договору, табелі обліку використання робочого часу, розрахунково-платіжні відомості.

В той же час позивачем суду надано наказ про припинення трудового договору (а.с.18), табелі обліку використання робочого часу за березень, квітень, травень та червень 2017 року (а.с.20-23).

Доводи апеляційної скарги про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі.

Дійсно, 16 січня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» надано Науково-правовий висновок №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (а.с.79-87), з якого виходить, що відсутня вина ПАТ «Українська залізниця» в невиплаті належних працівникові сум при звільненні.

В той же час за змістом правових позицій, які викладені в постановах Верховного Суду України від 23 березня 2016 року по справам №6-364цс16; №6-365цс16 висновки Верховного Суду України зводяться до того, що форс-мажорні обставини свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Але жодним нормативним актом про працю не передбачено підстав для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі (з урахуванням компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги).

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи відповідача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для відмови в задоволенні цієї частини позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, відповідачем не надано.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді:

Повний текст постанови складений 08 травня 2019 року

Головуючий