Справа № 165/2547/17 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М.
Провадження № 22-ц/802/443/19 Категорія: 39 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Русинчука М.М., Карпук А.К.

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Нововолинської міської ради Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 30 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Нововолинської міської ради Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна бабуся - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на частину квартири АДРЕСА_1, грошові заощадження разом з належними до них процентами, дивідендами та іншими компенсаційними виплатами, що зберігаються в ощадному банку №6519 міста Нововолинська, Волинської області, на особових рахунках НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 та НОМЕР_5 та грошові заощадження разом з нарахованими до них процентами, дивідендами та іншими компенсаційними виплатами, що зберігаються в філії ощадного банку №6519/06 міста Нововолинськ, Волинської області на особовому рахунку НОМЕР_6 та НОМЕР_7. Позивач вказує, що бабуся проживала сама, була одна зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. За життя її бабуся заповітом від 24 квітня 2017 року на випадок своєї смерті зробила розпорядження згідно якого, все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, в тому числі належна їй частка квартири АДРЕСА_1 заповіла їй, як внучці. Вказує, що бабуся померла ІНФОРМАЦІЯ_1, таким чином вона повинна була звернутися в нотаріальні органи із відповідною заявою до 26 жовтня 2017 року, з метою реалізації своїх прав. Стверджує, що у передбачені строки зібрала відповідний пакет документів, який мала подати приватному нотаріусу ОСОБА_1. Однак заяву про прийняття спадщини не подала у шестимісячний строк, оскільки вказаний нотаріус тривай час перебував у відпустці, а вона фактично за день до закінчення строку для подання такої заяви травмувала ногу та перебувала на листку непрацездатності. Позивач у зв'язку із хворобою та відпусткою нотаріуса вважає, що нею з поважних причин пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини.

Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в два місяці після вступу рішення в законну силу.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 18 грудня 2017 року залучено в якості третьої особи по даній цивільній ОСОБА_6 - сина померлої.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 21 травня 2018 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника, третьої особи - ОСОБА_6.

Ухвалою Нововолинського міського суду від 24 вересня 2018 року поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 05 листопада 2018 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 30 січня 2019 року в задоволено позову в даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове судове рішення, яким її позов задовольнити.

Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - до скасування з ухваленням нового судового рішення, яким позов в даній справі задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не проживала зі спадкодавцем на час смерті, тому у встановлений законодавством строк повинна була подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі ОСОБА_5, чого останньою зроблено не було. Причини пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, на які посилаються позивач суд вважав неповажними.

Такі висновки суду є помилковими та такими , що зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Зазначеним вимогам закону судове рішення суд першої інстанції не відповідає.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 26 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Із довідки ЖКП №1 Нововолинської міської ради від 03.07.2017 року №194 , виданої ОСОБА_2 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживала до дня смерті була зареєстрована ОСОБА_5, 1932 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.8).

Судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_5 24 квітня 2017 року заповіла онуці ОСОБА_2 все належне їй майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалось, в тому числі належну їй частку квартири АДРЕСА_1, а також все те, що буде їй належати та на що вона за законом буде мати право на момент її смерті (а.с.9). Заповіт зареєстровано в спадковому реєстрі, про що свідчить копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 належали грошові заощадження разом з належними до них процентами, дивідендами та іншими компенсаційними виплатами, що зберігаються в ощадному банку №6519 міста Нововолинська, Волинської області, на особових рахунках НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, грошові заощаджень разом з належними до них процентами, дивідендами, та іншими компенсаційними виплатами, що зберігаються в філії ощадного банку №6519/06 міста Нововолинська, Волинської області, на особових рахунках НОМЕР_6, НОМЕР_9 (а.с.12) та частка квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Із листа державного нотаріуса Нововолинської ДНК Волинської області, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) встановлено, що станом на 15 листопада 2017 року заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не надходили, спадкова справа на майно померлої ОСОБА_5 не заводилась (а.с.18,19).

Отже, спадкодавець, ОСОБА_5 за життя зробила розпорядження щодо майна, належного їй на праві приватної власності, у вигляді заповіту.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 сплив 26 жовтня 2017 року, а позов до суду ОСОБА_2 пред'явили 03 листопада 2017 року, тобто пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач відповідно до листка непрацездатності перебувала на лікарняному через травму ноги з 26 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2017 року ( а.с. 13), що не давало їй можливості в останній день строку подати заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач та її представник вказували, що відразу після смерті ОСОБА_5 відбувалось спілкування з приватним нотаріусом, щодо необхідного обсягу документів для прийняття спадщини, замовлялись відповідні витяги з реєстрів. В силу своєї правової необізнаності та неналежного роз'яснення нотаріусом обов'язку подати заяву про прийняття спадщини саме у шестимісячний термін після смерті спадкодавця ОСОБА_2 було пропущено строк, який вона просить поновити.

Такі пояснення позивача та її представника узгоджуються з письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи та не спростовувались учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 здійснювала догляд, а в подальшому і поховання ОСОБА_5. Інші спадкоємці, які б у передбачені законом строки та порядок прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 відсутні.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Суд першої інстанції, не врахував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, у порушення статей 89, 263-264, ЦПК України суд на зазначені положення закону уваги не звернув та дійшов передчасного висновку, що позивачем не наведено поважних причин пропущення строку для подання заяви до нотаріальної контори.

Апеляційний суд беручи до уваги, що позивачем лише на 7 днів пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини та вона є єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої ОСОБА_5, беручи до уваги стан здоров'я позивача в останні дні для можливого подання заяви про прийняття спадщини, з врахування принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_2 та надання додаткового строку в два місці для подання зави про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 30 січня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) додатковий строк - два місяці з дня набрання постанови законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: