ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1299/18

Головуючий у першій інстанції - Сова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/498/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

заявник - Менська міська рада Менського району Чернігівської області,

заінтересована особа - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Менської міської ради Менського району Чернігівської області на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2019 року (місце ухвалення - м. Мена, дата складання повного тексту - 18.01.2019) у справі за заявою Менської міської ради про визнання спадщини відумерлою,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року Менська міська рада звернулась до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою. В обґрунтування заяви посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, який проживав по АДРЕСА_1. З померлим у спадковому будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась.

Померлому належала земельна ділянка, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,95 га, на території Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області, на підставі державного акту на право власності на землю, серії НОМЕР_1, виданого Менською районною державною адміністрацією Чернігівської області 20.06.2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 253 та земельна ділянка, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,13 га, на території Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської ради, успадкована ОСОБА_3 після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

У заяві міська рада посилається, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємців прийняття спадщини немає, спадкова справа не заводилась, на підставі чого міська рада просить визнати спадщину відумерлою та передати її у власність територіальної громади, а саме спадщину після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що складається з:

- земельної ділянки площею 1,95 га., розташованої на території Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого на ім»я ОСОБА_3 районною державною адміністрацією Чернігівської області 20.06.2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 253, відумерлою та передати її у власність Менської об»єднаної територіальної громади Менського району Чернігівської області в особі Менської міської ради;

- земельної ділянки площею 2,13 га розташованої на території Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відумерлою та передати її у власність Менської об»єднаної територіальної громади Менського району Чернігівської області в особі Менської міської ради.

Ухвалою Менського районного суду від 30.11.2018 за заявою Менської міської ради залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - ОСОБА_2 (а.с. 107).

Рішенням Менського районного суду від 09.01.2019 у задоволенні заяви Менської міської ради про визнання спадщини, що відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, відумерлою - відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що спадкоємець ОСОБА_2 в установлений законом строк не подала до відповідних органів заяву про відмову від прийняття спадщини після померлих тітки ОСОБА_4 та двоюрідного брата ОСОБА_3, а тому суд прийшов до висновку, що вона не відмовилась від прийняття спадщини відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують родинні відносини ОСОБА_4, яка мала право власності на землю, та ОСОБА_3

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Менська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 09.01.2019, та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити заяву Менської міської ради про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що ОСОБА_3 набув право на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 2,13 га, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, спадкову справу до майна якої заведено Менською районною державною нотаріальною конторою. Тому, після смерті ОСОБА_5 до його спадкоємців переходить право на належне йому спадкове майно.

У скарзі заявник посилається, що після смерті ОСОБА_4 її племінниця ОСОБА_2 із заявою до нотаріальної контори не зверталася, спір про право відсутній.

Висновок суду, що ОСОБА_2 не відмовилась від прийняття спадщини і має право відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є невірним, оскільки така особа може взагалі не звернутися з такою заявою або така заява може бути не задоволеною.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Осьмаки Менського району Чернігівської області померла ОСОБА_4 (а.с.9).

За свого життя ОСОБА_4 мала право приватної власності на землю, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, площею 2,13 га, яка розташована на території Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10).

Матеріали справи містять копію спадкової справи померлої ОСОБА_4, яка заведена на підставі заяви ОСОБА_5, щодо спадщини до складу якої входить земельна ділянка, площею 2,13 га (а.с. 20-26).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Осьмаки Менського району Чернігівської області помер ОСОБА_3, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 9 від 25.05.2018 року (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрита спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 1,95 га, розташована на території Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю (а.с. 7).

Як вбачається з повідомлення Менської районної державної нотаріальної контори №1980/01-16 від 11.09.2018 спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, не заводилась (а.с. 20).

Згідно довідки Менської міської ради від 21.11.2018 № 148/9, спадкоємцем після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, являється рідна племінниця ОСОБА_2 (а.с. 84).

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 від 11.12.2018 (судом зареєстровано 13.12.2018), в якій остання проти задоволення заяви Менської міської ради про визнання спадщини відумерлою не заперечує. Приймати спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 свого двоюрідного брата ОСОБА_3, який був сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 її рідної тітки ОСОБА_4, не буде (а.с. 115).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що спадкоємець ОСОБА_2 в установлений законом строк не подала до відповідних органів заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого двоюрідного брата ОСОБА_3, а тому суд прийшов до висновку, що вона не відмовилась від прийняття спадщини відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, відсутні докази в матеріалах справи, які підтверджують родинні відносини ОСОБА_4, яка мала право власності на землю, та ОСОБА_3

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення в справі, суд першої інстанції встановлені обставини до уваги не взяв, не надав належної оцінки доказам та доводам заявника, прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в частині спадщини ОСОБА_3, враховуючи, що спадкоємець ОСОБА_2 в установлений законом строк не подала до нотаріальної контори або уповноваженій на це посадовій особі органу місцевого самоврядування заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого двоюрідного брата ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що вона не відмовилась від прийняття спадщини відповідно до вимог чинного законодавства.

Подану заяву до суду, суд першої інстанції вважав не належним доказом відмови від прийняття спадщини, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою; заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини; спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Матеріали справи містять копію спадкової справи померлої ОСОБА_4, яка заведена на підставі заяви ОСОБА_5, щодо спадщини до складу якої входить земельна ділянка, площею 2,13 га (а.с. 20-26), проте з повідомлення Менської районної державної нотаріальної контори №1980/01-16 від 11.09.2018 спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, не заводилась (а.с. 20).

Відповідно до цивільного законодавства у першу чергу спадкують діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), той із подружжя, який його пережив, батьки (в тому числі усиновителі), а також діти, що народилися після смерті спадкодавця.

Статтями 68 та 69 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства ( за законом або за заповітом) та склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Так, факт смерті і час відкриття спадщини підтверджуються свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, а родинні та інші відносини спадкоємців зі спадкодавцем можуть бути підтверджені свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану; копіями актових записів; копіями рішення суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Під час розгляду справи було встановлено, що відповідно до даних актового запису про народження № 21 від 26.10.1947 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в графі мати зазначено «ОСОБА_4» (а.с. 180).

Таким чином, посилання в заяві, що ОСОБА_3 набув право на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 2,13 га, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, спадкову справу до майна якої заведено Менською районною державною нотаріальною конторою, не є обгрунтованими. Крім того, відповідно до поданої заяви до нотаріальної контори зазначено «ОСОБА_5» (а.с 21), проте відповідно до даних повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 6), відомості про померлу особу зазначені, як «ОСОБА_3».

Будь-яких даних, які б підтверджували зміну прізвища «ОСОБА_4» на прізвище «ОСОБА_4», матеріали справи не містять, крім того відповідно до даних листа Держархіву Чернігівської області від 08.04.2019 № 911/04-16 (а.с. 162) та листа Відділу ДРАЦС Менського району від 11.04.2019 № 39.6.-34/519/15.11 відсутні дані про актовий запис про зміну імені (прізвища) ОСОБА_4 з 1960 року по теперішній час (а.с.170).

Таким чином, вимоги заяви про визнання спадщини відумерлою, яка складається із земельної ділянки що за життя належала ОСОБА_4, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, площею 2,13 га, яка розташована на території Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10), є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки відсутні докази, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заява в частині спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 до складу якої входить земельна ділянка, площею 1,95 га, розташована на території Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю (а.с. 7) є безпідставною.

Оскільки суд не врахував втановлених обставин і норм чинного законодавства, а саме, що до суду було подано заяву про визнання відумелою спадщини у липні 2018, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, Міська рада Менського району посилалась, що з дня смерті минуло більше одного року, проте за оформленням вказаної спадщини ніхто не звертався, відомості про спадкоємців за заповітом і за законом відсутні.

Відповідно до ЗУ «Про добровільне об»єднання територіальних громад» у Чернігівській області у Менському районі Менська міська рада та Осьмаківська сільська рада та інші об»єнались у Менську міську територіальну громаду з територіальним центром у місті Мена.

З врахуванням наведеного заявлені вимоги про визнання відумерлою спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, до складу якої входить земельна ділянка, площею 1,95 га, підлягають задоволенню.

Проте, заявлені вимоги про передачу відумерлої спадщини у власність Менської міської ради Менського району Чернігівської області не підлягають задоволенню, оскільки при визнанні спадщини відумерлою не можуть ставитись вимоги позовного характеру, оскільки заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, норми ч. 1 ст. 1277 ЦК України передбачають, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з постановленням нового рішення про часткове задоволення вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 383-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Менської міської ради Менського району Чернігівської області задовольнити частково.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2019 року скасувати.

Заяву Менської міської ради про визнання спадщини відумерлою задовольнити частково.

Визнати спадщину після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що складається із земельної ділянки площею 1,95 га, розташованої на території Осьмаківської сільської ради Менського району Чернігівської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого на ім»я ОСОБА_3 Менською районною державною адміністрацією Чернігівської області 20.06.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 253 - відумерлою.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення у повному обсязі складено 22.04.2019.

Головуючий Судді :