ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3641/19 Справа № 201/453/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району, визначивши третіми особами ОСОБА_1 міську раду, виконавчий комітет Соборної районної у м. Дніпрі ради, про зобовязання укласти договір найму квартири № 24, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Космодромна, буд. №8, корп.№1 (а.с. 2-3).

Позивач неодноразово змінювала позовні вимоги і остаточно в уточненій позовній заяві від 11 червня 2018 року змінила підстави позову, визначила відповідачем ОСОБА_1 міську раду та просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру (а.с. 154 - 156).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що квартира № 24 у корп. № 1 буд. № 8 по вул. Космодромній у м. Дніпро перебуває у її користуванні на підставі розпорядження виконавчого комітету Жовтневої районною ради м.Дніпропетровська № 97-р від 08 червня 2001 року про надання житлового приміщення в оренду. 08 червня 2001 року нею укладено безстроковий договір з КВ ЖРЕП Жовтневого району про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Вона фактично проживає у квартирі, сплачує комунальні платежі, заборгованості не має. Попередніми користувачами квартири були її чоловік ОСОБА_3, який помер 17 лютого 2014 року і його мати ОСОБА_4, яка також померла 22 грудня 2000 року. На цей час вона та її син не можуть зареєструватися за адресою квартири у зв'язку з відсутністю договору найму житлового приміщення. З метою реалізації права користування житловим приміщенням вона зверталася до КВ ЖРЕП Жовтневого району і виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради із заявою про надання дублікату договору найму житлового приміщення чи укладання такого договору, на що їй було відмовлено. Зазначала, що вона користується квартирою відкрито і безперервно, посилаючись на ст. 344 ЦК України, просила суд визнати за нею право власності на квартиру № 24 у корп. № 1 буд. № 8 по вул. Космодромній у м. Дніпро за набувальною давністю.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на квартиру № 24, розташовану за адресою: м. Дніпро (раніше назва міста м. Дніпропетровськ), вул. Космодромна, буд. № 8, корп. № 1.

З таким рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 міська рада, звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні її позовних вимог .

Позивач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду від без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи розпорядженням заступника голови Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська Дніпропетровської області № 97-р від 08 червня 2001 року «Про надання житлового приміщення в оренду гр. ОСОБА_2І.» визнано доцільним начальнику КВ ЖРЕП Жовтневого району укласти з ОСОБА_2 договір оренди квартири № 24 у корп. № 1 буд. № 8 по вул. Космодромній у м. Дніпро терміном до визволення з увязнення чоловіка позивача - ОСОБА_3 (а.с. 69, 70).

Позивачем надано суду копію договору, укладеного між нею та КВ ЖРЕП Жовтневого району від 08 червня 2001 року про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, предметом якого є забезпечення обслуговування і ремонту житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космодромна, буд.№ 8 , корп. №1, кв. №24 (а.с. 7).

На звернення позивача ОСОБА_2 про надання їй копії ордеру на житлове приміщення, листом виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 22 січня 2016 року № К-09/23, відмовлено, оскільки вона не зареєстрована за адресою спірної квартири (а.с. 5).

Користувачами квартири були чоловік позивача ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_4, які були зареєстровані у вказаній квартирі (а.с. 73, 74, 75).

Чоловік позивача - ОСОБА_3 помер 17 лютого 2014 року (а.с.10).

Мати чоловіка позивача - ОСОБА_4 померла 22 грудня 2000 року (а.с.73, 74).

З довідки № 30267 від 20 серпня 2015 року, виданою абонентським відділом Жовтневого району, ОСОБА_3 за життя був зареєстрований у спірній квартирі з 22 червня 2004 року по 15 серпня 2014 року (а.с. 8).

Згідно довідки з місця проживання КВ ЖРЕП Жовтневого району № 579 від 07 червня 2002 року, ОСОБА_4 була головним квартиронаймачем та була зареєстрована у вказаній квартирі за життя з 19 жовтня 1982 року до дня смерті 22 грудня 2000 року, а ОСОБА_3 був зареєстрований у квартирі з 01 серпня 1985 року по 06 серпня 1999 року і виписаний у звязку із засудженням (а.с. 75).

Згідно довідки КП «Дніпропетровське МБТІ» від 08 червня 2015 року №6194, станом на 31 грудня 2012 року інвентаризація і реєстрація права власності на квартиру №24 по вул. Космодромній, буд.№ 8 корп. № 1 у м. Дніпропетровську не проводилася (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_2 у квартирі не зареєстрована, але проживає у квартирі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_2 постійно проживає у спірній квартирі, яка не має власника, відкрито та безперервно користується нею, а тому наявні правові підстави для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на квартиру № 24 у корп. № 1 буд. № 8 по вул. Космодромній у м. Дніпро, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Зі змісту даної норми необхідно зробити висновок, що позивач, як володілець майна, протягом усього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це право з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Окрім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено.

Набувальна давність поширюється лише на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання, тощо, виключає застосування набувальної давності, але не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.

Безтитульне володіння це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку підставу володіння чужим майном.

Розпорядженням заступника голови Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська Дніпропетровської області № 97-р від 08 червня 2001 року «Про надання житлового приміщення в оренду гр. ОСОБА_2І.» визнано доцільним начальнику КВ ЖРЕП Жовтневого району укласти з ОСОБА_2 договір оренди квартири № 24 у корп. № 1 буд. № 8 по вул. Космодромній у м. Дніпро терміном до визволення з увязнення чоловіка позивача - ОСОБА_3 (а.с. 69, 70).

На звернення позивача ОСОБА_2 до виконавчого комітету Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради про надання їй копії ордеру на житлове приміщення, листом від 22 січня 2016 року № К-09/23 було відмовлено, оскільки ОСОБА_2 не зареєстрована за адресою спірної квартири (а.с. 5).

Судом встановлено, користувачами квартири були чоловік позивача - ОСОБА_3 та його мати - ОСОБА_4. які і були зареєстровані у вказаній квартирі (а.с. 73, 74, 75).

Чоловік позивача - ОСОБА_3 помер 17 лютого 2014 року (а.с.10).

Мати чоловіка позивача - ОСОБА_4 померла 22 грудня 2000 року (а.с.73, 74).

З довідки № 30267 від 20 серпня 2015 року, виданої абонентським відділом Жовтневого району, ОСОБА_3 за життя був зареєстрований у спірній квартирі з 22 червня 2004 року по 15 серпня 2014 року (а.с. 8).

Згідно довідки КВ ЖРЕП Жовтневого району № 579 від 07 червня 2002 року, ОСОБА_4 була головним квартиронаймачем та була зареєстрована у вказаній квартирі за життя з 19 жовтня 1982 року до дня смерті 22 грудня 2000 року, а ОСОБА_3 був зареєстрований у квартирі з 01 серпня 1985 року по 06 серпня 1999 року і виписаний у звязку із засудженням (а.с. 75).

Згідно довідки КП «Дніпропетровське МБТІ» від 08 червня 2015 року №6194, станом на 31 грудня 2012 року інвентаризація і реєстрація права власності на квартиру №24 по вул. Космодромній, буд.№ 8 корп. № 1 у м. Дніпропетровську не проводилася (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_2 у квартирі не зареєстрована, але проживає у квартирі.

Квартира не приватизована та перебуває у комунальній власності.

Суд першої інстанції на вищезазначене належної уваги не звернув та дійшов безпідставного висновку про визнання за позивачем права власності на квартиру на підставі ст.344 ЦК України за набувальною давністю.

Вказані порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення спору.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 370, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 міської ради задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 міської ради судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 960 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді