ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/1479/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Лиманська М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/407/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Харечко Л.К.,

секретар: Герасименко Ю.О.,

розглянувши апеляційні скарги Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 грудня 2018 року, ухвалене в складі судді Лиманської М.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, ОСОБА_1 , Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про зобов`язання встановити межові знаки та внести зміни до кадастрового плану,

дата та місце складання повного тексту: 26 грудня 2018 року, м.Городня,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та, остаточно визначившись з позовними вимогами, просив зобов`язати Макишинську сільську раду в примусовому порядку встановити на місцевості (в натурі) знищені межові знаки Б та В на земельній ділянці, що належить позивачу на праві приватної власності згідно Державного акту Серія НОМЕР_1 від 27 жовтня 2011 року та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області внести зміни до Державного земельного кадастру на підставі Державного акту Серія НОМЕР_1 від 27 жовтня 2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при формуванні земельної ділянки на місцевості (в натурі) для громадян, що мешкають за адресою АДРЕСА_1 було знешкоджено межу на протязі 97,14 метрів, шляхом знищення межових знаків, що зазначені на плані меж кадастрового плану земельної ділянки та державному акті на право власності на земельну ділянку як В та Б . При визначенні остаточних позовних вимог позивач пояснив, що ним отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку 21 березня 2012 року. У 2016 році при формуванні земельної ділянки ОСОБА_1 Макишинська сільська рада та ОСОБА_1 , всупереч заперечень позивача, на місцевості змінили межові знаки Б та В, зняли існуючу огорожу яка була межею, що примикала до земельної ділянки відповідача. Відповідачі склали фіктивний акт погодження меж, в якому зазначили, що права позивача нічим не порушені, що спірних питань і претензій з боку суміжних землекористувачів не має. Технічна документації з цим актом, без розгляду та затвердження на сесії Макишинської сільської ради була передана ОСОБА_1 . В січні 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області зареєструвало земельну ділянку з порушенням Закону та Конституції України. Вважає, що реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі є незаконною та внесення цієї земельної ділянки як сформованої за кадастровим НОМЕР_2 в Кадастрову карту України порушили права позивача. ОСОБА_3 звертає увагу, що розроблена технічна документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на сесії органу місцевого самоврядування Макишинської сільської ради не розглядалась та не затверджувалась, рішення про затвердження розробленої технічної документації на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , відсутнє в технічній документації.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 грудня 2018 року задоволено позов ОСОБА_5 , зобов`язано Макишинську сільську раду Городнянського р-ну та ОСОБА_1 встановити на місцевості (в натурі) знищені межові знаки В. та Б . на земельній ділянці кадастровий НОМЕР_3 , розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 згідно державного акту №ЯМ 401475 від 21 березня 2012 року; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській обл. внести зміни до кадастрового плану щодо земельної ділянки кадастровий НОМЕР_3 ; стягнуто з Макишинської сільської ради Городнянського р-ну, ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській обл. в рівних частках на користь ОСОБА_5 на відшкодування понесених судових витрат 20060 грн. 20 коп.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що при формуванні земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер НОМЕР_2 , межа, яка є суміжною з земельною ділянкою ОСОБА_5 була зміщена в бік останнього. При цьому суд критично сприймає позицію відповідачів ОСОБА_1 та Макишинської сільської ради про те, що ними не було вчинено жодних дій з перенесення межі, оскільки встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 відбувалось у відсутності ОСОБА_5 , без згоди останнього та без урахування зауважень позивача та матеріалів технічної документації на його земельну ділянку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Макишинська сільська рада, ОСОБА_1 та Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській обл., кожен окремо, звернулися до суду з апеляційними скаргами.

Макишинська сільська рада Городнянського р-ну, посилаючись на незаконність, просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог про зобов`язання встановити на місцевості (в натурі) знищені межові знаки В та Б на спірній земельній ділянці та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідно до Закону України «Про землеустрій» та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, органи місцевого самоврядування, в тому числі і Макишинська сільська рада, не віднесені до розробників документації із землеустрою, а отже не мають ані повноважень, ані відповідних знань для того, щоб виконати судове рішення в частині встановлення на місцевості (в натурі) знищених межових знаків В . та Б . на земельній ділянці ОСОБА_8 .

ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення по суті позову і спору, яким відмовити ОСОБА_7 у задоволенні позову повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що аналізуючи докази у справі, суд помилково дійшов висновку про те, що при формуванні земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий № НОМЕР_2 , межа, яка є суміжною з земельною ділянкою ОСОБА_5 була зміщена в бік останнього внаслідок чого виніс незаконне рішення; суд помилково вважав, що земельна ділянка, яка належить позивачу на підставі Державного акту, має протяжність тільки до сітки з заліза, яка протягнута на городі від А до Б та вказує довжину 86,29 м, що є однією з підстав для задоволення позову. Вважає, що суд не звернув уваги, що на плані, який додано до Висновку №9136 судової експертизи від 16 серпня 2018 року, вказана сітка встановлена не на межі закінчення земельної ділянки, яка приватизована позивачем та має більшу довжину, що і зазначено у висновку, а саме 97,14 м.; висновком встановлено, що позивач користується частиною земельної ділянки відповідача, яка не належить йому на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 зазначає, що судом безпідставно не було прийнято до уваги та не було піддано правовій оцінці той факт, що земельна ділянка позивача сформована згідно ст.79-1 шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектом землеустрою щодо приватизації земель та не просить суд скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 21 березня 2012 року. В то же час, як Державний акт на право власності на земельну ділянку, так і план до висновку містить дані, що очисна споруда та надвірна будівля знаходяться на земельній ділянці позивача, тому висновок суду що вони знаходяться за межами земельної ділянки є помилковим.

Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу суду, що встановлення межових знаків на земельній ділянці проводиться інженером-геодезистом за участі власника ділянки та власників сусідніх земельних ділянок, а не сільською радою та фізичною особою. Зазначає, що позивач в ході судового розгляду заявляв, що не має до відповідача жодних претензій і не заявляє жодних вимог.

Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та недотримання норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог до Управління та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до даного відповідача відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позовні вимоги до Головного управління не можуть бути задоволені, оскільки вони не були сформульовані до початку судового розгляду справи по суті, позивачем не доведено факт порушення його прав і законних інтересів Головним управлінням, а також рішення суду не можливо виконати в силу положень Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що управління не наділене повноваженнями з розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок приватної власності. Відновлення меж земельної ділянки в натурі здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст.186 ЗК України документації із землеустрою, а у разі відсутності такої документації - розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Також особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що відомості про земельну ділянку позивача були перенесені автоматично без подання заяв про це та без стягнення плати за таке перенесення. Передбачено, що виправлення помилок у Державному земельному кадастрі можливо за наявності та на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі або за матеріалами інвентаризації земель. Зазначає, що Головне управління не порушувало цивільних прав позивача, який не звертався з вимогами про внесення змін до кадастрового плану земельної ділянки шляхом приведення його у відповідність до плану меж земельної ділянки, зазначеному у державному акті.

Крім того, звертає увагу, що в порушення ч.5 ст.256 резолютивна частина рішення не містить інформації про сторін та в порушення п.6 ч.7 ст.256 ЦПК України не зазначено в оскаржуваному рішенні дату складання повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , згідно якого позивач на підставі рішення Макишинської сільської ради 33 сесії 5 скликання від 16 березня 2010 року є власником земельної ділянки площею 0,2500 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована в Чернігівській облості АДРЕСА_3 . Цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В Державному акті визначені межі земельної ділянки та зазначено кадастровий номер НОМЕР_3 (а.с.4 т.1.)

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 04 січня 2010 року задоволено позов прокурора Городнянського району та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , скасовано державну реєстрацію вказаного державного акту (а.с.28 т.1).

Згідно акту погодження меж земельної ділянки ОСОБА_5 в АДРЕСА_3 , визначені межові знаки, якими означена земельна ділянка (а.с.29 т.1)

Згідно витягу з державного земельного кадастру земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 на праві приватної власності виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га (а.с.46-47 т.1).

На спірну земельну ділянку ПП «Крок» було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (а.с.71-83 т.1)

Так, вбачається, що рішенням Макишинської сільської ради Городнянського району (сьома сесія п`ятого скликання) від 20 грудня 2006 року надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_7 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель розміром 0,22 га, яка знаходиться по АДРЕСА_3 (а.с.74 т.1)

З заявою до ПП «Крок» про розробку технічної документації позивач звернувся 21 липня 2009 року (а.с.76 т.1)

Рішенням Макишинської сільської ради Городнянського району (тридцять третьої сесії п`ятого скликання) від 16 березня 2010 року затверджено технічну документацію та передано безоплатно у власність земельну ділянку ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка) - 0,25 га за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.75 т.1).

Матеріали справи містять схему розміщення земельної ділянки (а.с.77 т.1) та схему зйомки та прив`язки земельної ділянки (а.с.78 т.1).

Також в матеріалах технічної документації наявний план зовнішніх меж землекористування ОСОБА_9 та кадастровий план (а.с.79, 80 т.1).

При виготовлення технічної документації було складено акт погодження меж земельної ділянки де ОСОБА_1 , ОСОБА_10 погодили їх межі (а.с.81 т.1).

Відділом Держкомзему у Городнянському районі Головного управління Держкомзему у Чернігівській області надано висновок, з якого вбачається, що розглянувши технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови ОСОБА_5 загальною площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , відділ Держкомзему Городнянському районі погоджує її за умови використання земельної ділянки за цільовим призначенням з додержанням вимог земельного законодавства (а.с.83 т.1).

Матеріали справи містять Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 (а.с.186-187 т.1), кадастровий план даної земельної ділянки, умовні позначення та відомості про право власності на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_7 (а.с.188, 189, 190 т.1)

Також з заявою про виготовлення технічної документації до ПП «Регіонземпроект-М» звертався ОСОБА_1

За заявою відповідача було виготовлено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель Макишинської сільської ради за адресою: АДРЕСА_2 (в межах населеного пункту) (а.с.137-171 т.1, 70-88 т.2).

Рішенням Макишинської сільської ради Городнянського району (четверта сесія сьомого скликання) від 16 червня 2016 року надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтованою площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.145 т.1).

З даної технічної документації вбачається, що ОСОБА_3 не підписував акт погодження меж земельної ділянки ОСОБА_1 про що було складено відповідний акт (а.с.158 т.1)

Вказані земельні ділянки є суміжними.

За клопотанням позивача була проведена судова земельно-технічна експертиза (а.с.2-11 т.2). Згідно висновку судового експерта Охремчука О.О. №9136 від 16 серпня 2018 року фактичний порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_7 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_1 , виданого 27 жовтня 2011 року та знаходиться на АДРЕСА_3 від 1 до 5 межа проходить в південно-східному напрямку по існуючій огорожі сусіднього домоволодіння - 86,29 м; від 5 до 6 межа проходить в південно-західному напрямку по існуючій огорожі АДРЕСА_2 - 25,519 м; від 6 до 8 межа проходить в північно-західному напрямку по існуючій огорожі сусіднього домоволодіння - 84,11 м; від 8 до 1 межа проходить в північно-східному напрямку по існуючій огорожі - 23,7 м. площа даної земельної ділянки у фактичному користуванні становить 0,2160 га. Дані координати відмічені на Плані, що додано до висновку. На питання суду чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_3 правовстановлюючим документам надану земельну ділянку експерт відповіді не надав оскільки дане питання виходить за межі компетенції судового експерта. Також експерт не відповів на питання суду чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення межі по лінії БВ земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 та накладання земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_11 відповідно до право встановлювальних документів на ці земельні ділянки, оскільки відсутній каталог координат поворотних точок меж земельної ділянки на АДРЕСА_3 .

Згідно копії книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, запис про державну реєстрацію державного акту ОСОБА_5 внесено 21 березня 2010 року №000130 (а.с.68-69 т.2).

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст.391 ЦК України та ст.155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч.ч.1, 3, 6 ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Згідно ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відновлення меж земельної ділянки на місцевості передбачає повторне винесення меж у натурі на підставі наявної земельно-кадастрової документації.

Згідно із п.2.1 вищевказаної Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2.3 вищезгаданої Інструкції для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) охоплюється комплекс робіт, а саме: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

У пункті 7 постанови Пленум Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Тобто, відповідно до проведеної за клопотанням позивача судової земельно-технічної експертизи, встановлено, що фактичний порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_7 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_1 , виданого 27 жовтня 2011 року та знаходиться на АДРЕСА_3 , зазначений в дослідницькій частині висновку по першому питанню (описаному вище) та зображений на Плані, з якого вбачається, що межі земельної ділянки, які на даний час перебувають у користуванні ОСОБА_5 виходять за межі земельної ділянки з Державного земельного кадастру, позивач користується частиною земельної ділянки відповідача, яка не належить йому на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 . Судом приймаються до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині.

В той же час, у разі, якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр» у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення. Тією ж нормою Закону передбачено порядок виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, а саме визначено, що у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначення площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель.

Проте, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_3 звертався до державного кадастрового реєстратора для виправлення відповідних помилок та не надано доказів, що відповідач відмовив йому у проведенні реєстраційних дій. Таким чином, доводи апеляційної скарги Держгеокадастру у Чернігівській області в цій частині заслуговують на увагу.

Отже, для відновлення меж земельної ділянки позивач, як власник земельної ділянки НОМЕР_3 , мав провести комплекс робіт. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст.186 ЗК України документації із землеустрою. Позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав. Слід зазначити, що ні Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській обл., ні Макишинська сільська рада, ні ОСОБА_1 не наділені повноваженнями з розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок приватної власності, доводи апеляційних скарг відповідачів в цій частині приймаються апеляційним судом до уваги.

Твердження Головного управління про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають у прийнятті до розгляду змінених позовних вимог після початку судового розгляду справи по суті, апеляційний суд вважає помилковими. Як вбачається з матеріалів справи, ще в грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою в якій просив залучити в якості співвідповідача Городнянську РДА та зобов`язати Держгеокадастр в Городнянському районі внести зміни кадастрового плану на раніше існуючий план меж користування (а.с.44 т.1), право на подання якої відповідно до статті 31 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судом, позивач має протягом усього часу розгляду справи. В подальшому було проведено судову експертизу і залучено Головне управління та Городнянську РДА. Крім того дані доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Також не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру, що резолютивна частина рішення не містить інформації про сторін та не зазначено в оскаржуваному рішенні дату складання повного судового рішення, адже вказане може бути виправлено на підставі ст.269 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги Макишинської сільської ради, що відповідно до Закону України «Про землеустрій» та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, органи місцевого самоврядування, в тому числі і Макишинська сільська рада, не віднесені до розробників документації із землеустрою, а отже не мають ані повноважень, ані відповідних знань для того, щоб виконати судове рішення в частині встановлення на місцевості (в натурі) знищених межових знаків В. та Б. на земельній ділянці ОСОБА_5 , заслуговують на увагу і описані вище

Також приймаються до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що не скасовуючи державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 21 березня 2012 року, суд не міг зобов`язати перенести межові знаки, земельна ділянка позивача сформована згідно ст.79-1 шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектом землеустрою щодо приватизації земель. В то же час, як Державний акт на право власності на земельну ділянку, так і План до висновку містить дані, що очисна споруда та надвірна будівля знаходяться на земельній ділянці позивача, тому висновок суду що вони знаходяться за межами земельної ділянки є помилковим.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що відповідачами порушено його право власності на земельну ділянку, оскільки з досліджених судом наведених вище доказів встановлено, що відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи меж суміжних земельних ділянок, власниками яких є позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , фактична межа земельної ділянки саме позивача знаходиться на земельній ділянці відповідача, згідно даних державного реєстру. Проте позивач не ставив питання про внесення виправлення в Державний реєстр та про скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , тому у задоволенні позову ОСОБА_5 слід відмовити.

Крім того, ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що подаючи апеляційні скарги Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській обл., Макишинська сільська рада та ОСОБА_1 сплатили судовий збір по 1653 грн. 60 коп. кожен, які підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь відповідачів.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 грудня 2018 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, ОСОБА_1 , Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про зобов`язання встановити межові знаки та внести зміни до кадастрового плану.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області 1653 грн. 60 коп. у відшкодування судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1653 грн. 60 коп. у відшкодування судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області 1653 грн. 60 коп. у відшкодування судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20 травня 2019 року

Головуючий: Судді: