Дата документу 16.04.2019 Справа № 337/4088/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 337/4088/18 Головуючий у 1 інстанції: Салтан Л.Г.
№ 22-ц/807/1668/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2019 року у справі за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, в інтересах неповнолітнього та малолітнього: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_5, що зареєстрована: АДРЕСА_1, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2018 року Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, в інтересах неповнолітнього та малолітнього: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5, що зареєстрована: АДРЕСА_1, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що діти перебувають на обліку, оскільки приміщення, де вони мешкають дуже брудне, в квартирі антисанітарія, дуже брудно, сморід, діти часто голодні. Відповідачка на контакт не йшла, пояснень не надавала, від соціального супровіду відмовилася, за інформацією, наданою з місця навчання дітей, мати не в повному обсязі виконує батьківські обов'язки, діти приходять до школи з невивченими завданнями, пропускають заняття, пропуски мотивують погодними умовами та відсутністю сезонного одягу та взуття. Оскільки відповідачка нехтує своїми обов'язками з виховання, розвитку та утримання дітей, діти були відібрані від матері та поміщені до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, позбавити батьківських прав ОСОБА_5 та стягнути з неї аліменти на утримання дітей у розмірі 272 грн. на кожного.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому районуподало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, відповідно до якого позбавити батьківських прав ОСОБА_5 та стягнути аліменти, передати неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району до вирішення їх подальшої долі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. Відомості про батька дітей внесені до свідоцтва про їх народження за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Родина мешкала за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до акту обстеження умов проживання дітей від 04.04.2017 року умови проживання незадовільні, в квартирі брудно, неприємний запах, на підлозі відсутнє покриття, на стінах відсутні шпалери, замало меблів, всі вони у занедбаному стані, відсутній холодильник, для дітей створені неналежні умови для проживання, розвитку та навчання.

За розпорядженням голови районної адміністрації Ззапорізької міської ради по Хортицькому району від 4 вересня 2018 року діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відібрані від матері та тимчасово влаштовані на повне державне забезпечення до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР.

Відповідно до висновку від 10 вересня 2018 року орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району вважав доцільним позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відмовляючи у задоволення позову, суд першої інстанції врахував, що відповідно до ст. 164 СК України матір та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Але слід зазначити, що така міра є край суворою і тому повинна, насамперед, сприяти захисту та інтересів дитини та позитивному результату у долі дитини.

Також суд виходив з положень ст. ст. 32 Конституції України, за якими "Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України..." Відповідно до ст. 51 Конституції України "...Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою".

За ст. ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини «кожен має право на повагу до свого... сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб". У рішеннях Європейського Суду у справах «Савіни проти України», «МакМайкл проти Сполученого Королівства" встановлено що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві».

Судом першої інстанції не було встановлено будь-яких виключних обставин, які надавали б право позбавити батьківських прав відповідача.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що місце проживання відповідача невідоме, належних умов для утримання дітей немає.

Натомість судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач є малозабезпеченою особою, тому відсутність деяких меблів, заборгованість за комунальні послуги, відсутність достатнього одягу для дітей тощо не можна ставити в вину відповідачці та розцінювати як підставу для позбавлення її батьківських прав.

З іншого боку суд врахував, що діти люблять свою матір, спілкуються з нею та не бажають бути з нею розлученими, а відтак позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно дітей позитивного результату у їх долі не дасть.

Апеляційний суд також враховує, що після поміщення дітей у виховний заклад, ОСОБА_5 цікавиться їх долею, намагається виконувати свої обов'язки, за час проживання з відповідачкою діти хоча і мали проблеми з належним харчуванням та забезпеченням а також з дотриманням належних санітарних умов, проте за місцем навчання вони характеризувалися позитивно, що також свідчить про те, що вони не були позбавлені батьківського виховання.

Тож суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за ст.ст. 111, 112, 114 Закону України «Про охорону дитинства "...Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї". "Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили".

З посиланням на міжнародні норми, які регулюють права дитини, суд першої дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачки.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції судова колегія також враховує, вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України, за змістом якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Таких обставин судом першої інстанції встановлено не було, тож він дійшов вірного висновку про те, що орган опіки та піклування не надав переконливих та достатніх аргументів, які б свідчили, що позбавлення матері батьківських прав буде спрямоване на захист інтересів дитини.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 22 квітня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков