Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/1228/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"08" травня 2019 р. м. Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Бондаренка А.А.,

при секретарі судового засідання Хименку О.А.,

за участі представника позивачки - ОСОБА_4,

представника відповідача - адвоката Гончарука О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Благовіщенське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики у розмірі 97058 грн. 00 коп.

На обґрунтування позову зазначила, що 24.08.2011 року нею, як позикодавцем, було передано в якості позики ОСОБА_2 , як позичальниці, грошові кошти в сумі 51238 грн. 00 коп., що на момент надання позики за офіційним курсом НБУ становило 1800 дол. США та 1000 грн. На підтвердження умов позики, а також посвідчення отримання від позивачки коштів відповідачкою 24.08.2011 року було надано позивачці власноруч написану розписку. Термін повернення коштів у розписці вказаний не був.

Крім того, 31.01.2012 року нею, як позикодавцем, було передано в якості позики ОСОБА_2 , як позичальниці, грошові кошти в сумі 65820 грн. 00 коп., що на момент надання позики за офіційним курсом НБУ становило 2000 дол. США та 10000 грн. На підтвердження умов позики, а також посвідчення отримання від позивачки коштів відповідачкою 31.01.2012 року було надано позивачці власноруч написану розписку. Термін повернення коштів у розписці вказаний не був.

19.09.2018 року ОСОБА_1 надіслала письмову вимогу про повернення заборгованості за договорами позики від 24.08.2011 року та 31.01.2012 року, яку ОСОБА_2 отримала 22.09.2018 року. У вказаний у вимозі строк відповідачка грошових коштів не повернула.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позов з наведених у ньому підстав.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку

Представник відповідачки заперечиви проти позову за його безпідставністю та вказали що відповідачка не брала вказаних позивачкою грошових коштів.

З наявних у справі доказів судом встановлені такі обставини та визначені такі правовідносини сторін, що з них випливають:

З досліджених оригіналів розписок встановлено:

Як вказано у розписці від 24.08.2011 року « Я , ОСОБА_2 взяла гроші в ОСОБА_1 тисяча вісімсот доларів. Тисяча гривень.»

Як вказано у розписці від 31.01.2012 року «Я, ОСОБА_2 . брала гроші в долг. 10 тисяч десять тисяч гривень. 2 тисячі доларів»

Відповідно до вимоги щодо повернення грошових коштів від 19.09.2018 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 , вимогу про повернення 3800 дол. США та 11000 грн. взятих за договорами займу від 24.08.2011 р. та 31.01.2012 р. в строк до 23.09.2018 року. Відповідно до копії повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 отримала вказану вимогу 22.09.2018 року.

На запитання суду представник позивачки повідомила, що додаткових, крім наданих суду документів - частин договорів позики сторонами не складались.

З наведених вище доказів суд встановив такі фактичні обставини справи та визначив такий зміст спірних правовідносин:

Суд приходить до висновку про недоведеність позивачкою наявності між нею та відповідачкою відносин позики, виходячи з таких міркувань:

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до змісту ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Зі змісту вказаних норм цивільного законодавства слідує, що договір позики як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити дані про позикодавця, позичальника, дані про суму та вид переданих грошових коштів або інших речей, визначених родовими ознаками, умови отримання позичальником суми позики у борг, із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Судом встановлено, що всупереч наведених вище вимог цивільного законодавства розписка від 24.08.2011 року не містить даних про умови отримання відповідачкою грошей від позивачки (зокрема в якості позики, дарування, розрахунку за іншими угодами). Крім того розписка містить неправильне зазначення імені позивачки, неповне зазначення по батькові відповідачки. Тому зазначений документ не є належним доказом, що підтверджує боргове зобов`язання, а правовідносини, які виникли між сторонами, не можуть бути визнаними судом правовідносинами, що виникли з договорів позики.

Щодо розписки від 31.01.2012 року, то вона не містить даних про отримувача грошей, тому не є належним доказом, що підтверджує боргове зобов`язання саме відповідачки перед позивачкою.

Крім того обидві розписки не містять даних про те, долари якої країни є предметом позики, тому не доводять суми позики.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведені у позові докази не доводять наявності між стронами наведених на обґрунтування позову відносин позики та обов`язку відповідачки сплатити позивачці зазначеної у позовних вимогах суми позики.

Тому позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові суд покладає судові витрати на позивачку.

Керуючись ст. 626, 628, 638, 1046, ч.2 ст.1047 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 76-83, 89, 141,258, 259, 263-265, 268, 273-275, 278, 279, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_2 на її користь суми позики у розмірі 97058 (дев`яносто сім тисяч п`ятдесят вісім) грн. 00 коп.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

Позивач:

- ім`я: ОСОБА_1 ;

- місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач:

- ім`я: ОСОБА_2 ;

- місце проживання: АДРЕСА_2

- реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Суддя: А. А. Бондаренко