ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4928/19 Справа № 201/5530/18 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 лютого 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат,

в с т а н о в и л а:

У травні 2018 року ПАТ КБ ПриватБанк (найменування якого змінено на АТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат.

Вказували, що 15 лютого 2010 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір і встановлено відсотки за користуванням цим кредитом, кредитні кошти надано відповідачу.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором, банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість станом на 01 травня 2018 року в розмірі 17.471 грн. 95 коп. за кредитним договором №б/н від 15 лютого 2010 року та судові витрати у розмірі 1.762 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 лютого 2019 року в задоволенні позову АТ КБ ПриватБанк відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази позовних вимог; доведеним є факт укладення між сторонами договору, який складається не лише з заяви позичальника, а також з Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку; відповідач, підписуючи анкету-заяву висловила згоду з формою договору та його умовами.

Відповідач ОСОБА_1 не скористалася правом на надання відзиву на апеляційну скаргу та відмовилась від отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги, про що свідчить конверт з відміткою Відмова адресата, наявний в матеріалах справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 15 лютого 2010 року ОСОБА_1 підписала заяву (а.с.11 зворот). Згідно умов вказаної заяви відповідачу відкрито рахунок з встановленим кредитним лімітом в розмірі 1.000 грн., базовою процентною ставкою 3% в місяць на залишок заборгованості та видано платіжну картку кредитка Універсальна.

З наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 травня 2018 року складає 17.471 грн. 95 коп., з яких 3.981 грн. 72 коп. тіло кредиту, 4.248 грн.62 коп. нараховано відсотків за користування кредитом, 7.933 грн.42 коп. нараховано пені, 500 грн. - фіксована частина штрафу, 808 грн. 19 коп. - процентна складова штрафу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності, позовні вимоги є недоведеними.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що сторони погодили умови кредитного договору шляхом підписання відповідачем заяви 15 лютого 2010 року (а.с.11), якою передбачено встановлення кредитного ліміту в сумі 1.000 грн. та відсоткову ставку 3% в місяць на залишок заборгованості.

Крім того, судом першої інстанції невраховано, що 15 лютого 2010 року відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти Кредитка Універсальна 30 днів пільгового періоду (а.с.12), якою також передбачена відсоткова ставка 3% в місяць на залишок заборгованості та встановлено розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог належними доказами є обґрунтованими, відповідачем було порушено вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, у зв'язку з чим позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту.

Разом з тим, визначаючи розмір боргу, колегія суддів виходить з розрахунку, який надано банком та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ ПриватБанк, визначивши розмір суми, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 16.163 грн. 76 коп., з яких 3.981 грн.72 коп. тіло кредиту, 4.248 грн.62 коп. відсотки за користування кредитом, 7.933 грн.42 коп. пеня.

Вимоги позовної заяви про стягнення штрафів задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому вимоги позивача про стягнення штрафів за несвоєчасне погашення заборгованості задоволенню не підлягають.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивач пропустив строк позовної давності, колегія суддів до уваги не приймає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (ст.253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, №22083/93, №22095/93, §51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), №66610/09, §43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Матеріали справи не містять заяви ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності до виниклих кредитних правовідносин, тому відсутня підстава для застосування ст.257 ЦК України.

Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ч.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4.405 грн. (1.762 грн. за звернення з позовною заявою та 2.643 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 лютого 2019 року скасувати.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 лютого 2010 року в розмірі 16.163 грн. 76 коп., з яких 3.981 грн.72 коп. тіло кредиту, 4.248 грн.62 коп. відсотки за користування кредитом, 7.933 грн.42 коп. пеня.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судові витрати у розмірі 4.405 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_2