ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8601/18 Номер провадження 22-ц/814/988/19Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2019 року, ухвалене суддею Чувановою А.М., повний текст рішення складено - 04 лютого 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про захист прав споживачів, в якому просив скасувати борг, нарахований за 2016-2017 роки, з його рахунку «Полтавагаз збут», як незаконно нарахований, в сумі 407,94 гривень; зарахувати на його рахунок «Полтавагаз збут» субсидію в сумі 121,24 гривень, стягнути з відповідача на банківський рахунок судові витрати в сумі 60,75 гривень; стягнути з відповідача на банківський рахунок моральний збиток в сумі 5 000 гривень, а всього: 5 589,93 гривень.

Позовна заява мотивована тим, що у квартирі АДРЕСА_1, власником якої з ІНФОРМАЦІЯ_2 була його підопічна племінниця ОСОБА_4 (інвалід 1 групи), починаючи з лютого 1981 року по теперішній час практично ніхто не проживає, так як його сестра ОСОБА_5 внаслідок травми 09.02.1981 року стала інвалідом 1 групи, потребувала цілодобового догляду, тому постійно проживала разом з позивачем та його матір'ю за адресою АДРЕСА_2. За рішення суду позивач був призначений опікуном над своєю племінницею та 12.11.2014 року уклав договір з ПАТ «Полтавагаз», відповідно якого виконавець зобов'язався при відсутності зареєстрованого споживача зробити перерахунок розміру плати, якщо було повідомлення в місячний термін згідно п.27 п.п.8, шляхом пломбування. 13.05.2015 року ОСОБА_2 звернувся до адміністрації та виробничих служб про пломбування. Усно його повідомили, що пломбування не буде, а буде виконано демонтаж запірного крана газозваркою вартістю 1 300 гривень. Позивач призупинив оплату за неспожитий природний газ. Вказав, що в зв'язку зі смертю племінниці квартира є його власністю. Після звернення 05.11.2016 року на гарячу лінію КМУ у квартирі 13.07.2017 року було встановлено газовий лічильник з нарахуванням за неспожитий газ 407,94 гривень. Також відповідачем не зарахована субсидія в сумі 95,0 гривень (121,24 -26,24). Моральний збиток за дії відповідача позивач оцінює в 5000 гривень. Попередні судові затрати складаються з роздруківки і копії документів 60,75 гривень.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про захист прав споживачів - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позов може бути поданий особою виключно для захисту порушеного права, обраний позивачем спосіб захисту повинен відновлювати таке порушене право. При цьому позовна заява ОСОБА_2 не містить жодного конкретного факту про те, яким чином відповідач порушив права позивача, за захистом яких позивач звернувся з позовом до суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, недостатнього дослідження обставин справи, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незрозумілим, суд залишив поза увагою справедливі вимоги позивача, оскільки він не був згоден на вимоги відповідача щодо відключення газопостачання у квартиру, також йому було відмовлено у встановленні газового лічильника, у пломбуванні 31.10.2019 р. запірного крану, хоча ним було демонтовано кран з установкою глушки з отвором для пломбування. Відповідач грубо порушує договірні зобов»язання та не виконує їх, безпідставно проводить нарахування без показників лічильника.

Відзиві на апеляційну скаргу, який подано 29 березня 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» зазначає, що кошти, які зараховані державою на особовий рахунок № 300 864 у період жовтень - грудень 2015 р., січень-лютий 2016 року, жовтень-грудень 2016 року та травень 2017 року є щомісячною адресною безготівковою субсидією, тому ТОВ «Полтавагаз збут» не має законних підстав для переведення на будь-які інші рахунки суми адресної субсидії, оскільки чинним законодавством заборонено використання бюджетних коштів не за призначенням. Також, враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 534, якою затверджений Порядок розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання), послуг з газо- та електропостачання для індивідуального опалення, розрахунок невикористаних сум субсидії проводиться виробниками/виконавцями послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, газо - та електропостачання (далі -надавачі послуг), об'єднаннями співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельними кооперативами, які є колективним споживачем (замовником) житлово-комунальних послуг станом на 1 травня та 1 жовтня за особовим рахунком споживача - громадянина, якому призначено субсидію на опалювальний (неопалювальний) сезон, що закінчився, тому через невикористання природного газу в опалювальний період 2018 року невикористана субсидія в розмірі 121,12 грн. повернута до бюджету. Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами - споживачами природного газу регулюються Правилами постачання природного газу, які затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496. Відповідно до Правил, об'єкт побутового споживача - це територіального відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування. Позивач в позовній заяві зазначає, що у зв'язку зі смертю племінниці ОСОБА_4, він є власником АДРЕСА_1. Права власності на будинок виникає з моменту державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості. Проте, ОСОБА_2 не надано доказу на підтвердження права власності на квартиру АДРЕСА_1. Право вимоги та виконання зобов'язання сторони набувають лише з часу виникнення між ними правовідносин. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, що відповідно до облікових даних Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» особовий рахунок НОМЕР_1 відкритий на ім'я ОСОБА_4 та закріплений за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 не надано доказів того, що він є власником зазначеної квартири.

До липня 2017 року газовий лічильник в квартирі ОСОБА_4 був відсутній, нарахування здійснювалось відповідно до норм споживання згідно до п.4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем. Кодексом передбачено, що, якщо по об'єкту споживача будуть відсутні зареєстровані особи та на об'єкт споживача не буде в установленому законодавством порядку припинено розподіл природного газу, об'єм спожитого природного газу нараховується, виходячи з розрахунку на одну особу.

Пунктом 7 розділу VI Кодексу визначено, що пломбування та розпломбування газового обладнання на об'єктах споживачів виконується оператором ГРМ (ПАТ «Полтавагаз»). Про припинення розподілу природного газу складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

У відповідача відсутній складений між оператором ГРМ та ОСОБА_4 акт, який підтверджує припинення розподілу природного газу за адресою АДРЕСА_1, а тому законних підстав для списання заборгованості, яка утворилася до моменту встановлення лічильника природного газу немає.

Крім того, відповідно до Порядку розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо - та електропостачання для індивідуального опалення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №534 від 23.08.2016р. (далі - Порядок №534) встановлено порядок повернення до державного бюджету України невикористаних сум субсидії.

Відповідно до п.8 зазначеного Порядку №534 за результатами розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій, що підлягає поверненню до бюджету, надавач послуги, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний кооператив складає акт розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій у трьох примірниках, один з яких залишає у себе, а два інших подає до 1 червня до структурного підрозділу з питань фінансів та до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі їх створення) ради (далі - структурний підрозділ з питань соціального захисту населення).

Зазначений порядок зобов'язує ТОВ «Полтавагаз збут», як надавача послуги постачання природного газу, здійснити розрахунок невикористаних сум субсидій та до 1 -го червня провести відповідні дії по наданню інформації з цього приводу та здійснити повернення невикористаних сум субсидії до бюджету.

З огляду на викладене, у зв'язку з невикористанням природного газу в опалювальний період 2018 року, невикористану субсидію в розмірі 121,12 гривень, на яку посилається позивач, ТОВ «Полтавагаз збут» правомірно повернуло до державного бюджету.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є скасування боргу, нарахованого за 2016-2017 роки, з рахунку на ім»я позивача у ТОВ «Полтавагаз збут», як незаконно нарахованого, у розмірі 407,94 грн.; зарахування на рахунок позивача у ТОВ «Полтавагаз збут» субсидії у розмірі 121,24 грн., стягнення з відповідача на банківський рахунок позивач судових витрат у розмірі 60,75 грн.; стягнення з відповідача на банківський рахунок позивача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., а всього 5 589,93 грн.

Судом першої інстанції повно та всебічно з»ясовані обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, рішення суду першої інстанції достатньо є мотивованим та відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

По справі вбачається, що заборгованість у розмірі 407,94 грн. утворилася до встановлення 17.07.2017 р. газового лічильника у квартирі АДРЕСА_1. Ця заборгованість обрахована, виходячи з розрахунку на одну особу, оскільки у відповідача були відсутні відомості (акт) про припинення розподілу природного газу у вказаній квартирі.

Матеріали цивільної справи не містять доказів того, хто є власником вказаної квартири на час виникнення вказаної заборгованості, проте, в апеляційному суді позивач надав ксерокопії двох свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом від 08.10.2017 р., з яких вбачається, що він є власником ј частини вказаної квартири після смерті своєї сестри ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та власником ѕ частини квартири після смерті своєї племінниці ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Таким чином, вбачається, що до моменту отримання вище вказаних правовстановлюючих документів на квартиру позивач не був зареєстрований її власником, а тому з ним не міг бути укладений договір про надання послуг з газопостачання, здійснено установку газового лічильника у квартирі тощо.

У суді апеляційної інстанції позивач підтвердив ту обставину, що останній раз ним було сплачено 200 грн. у березні 2016 р. за надання послуг з газопостачання. Заборгованість у розмірі 407,94 грн. нарахована за період з квітня 2016 р. по час встановлення газового лічильника, тобто по липень 2017 р., та становить більше одного року. Ця заборгованість обліковується за колишнім власником квартири ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Лише 08.10.2017 р. позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті колишнього власника квартири ОСОБА_4 та з цього часу зареєстрований як власник квартири. По справі не вбачається, що ТОВ «Полтавагаз збут» пред»явило вимогу до позивача про стягнення вказаної суми заборгованості, тому є правильним висновок суду першої інстанції про те, що права позивача не є порушеними, відсутні підстави для списання вказаної заборгованості.

Щодо вимог про зарахування на рахунок позивача у ТОВ «Полтавагаз збут» субсидії у розмірі 121,24 грн., то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ця вимога не грунтується на діючому законодавстві, оскільки за загальним правилом субсидія надається громадянам для відшкодування витрат на оплату послуг з центрального опалення (теплопостачання), послуг з газо- та електропостачання для індивідуального опалення, проте, оскільки у 2017-2018 р.р. природний газ у квартирі не використовувався, тому субсидія була повернута відповідачем до бюджету, нецільове використання субсидії заборонено. Крім цього, як пояснив у суді апеляційної інстанції представник відповідача, ця субсидія надавалася колишньому власнику квартири ОСОБА_4 Оскільки вона померла на початку грудня 2016 р., то субсидія використана не була, була повернута до бюджету.

Підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача відсутні.

Доводи апеляційної скарги про витрати при пломбуванні газопостачання та у разі його відновлення не є предметом даного позову, тому виходять за межі дослідження судом.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення відповідачем договірних зобов»язань, проте, доказів того, що він уклав договір з відповідачем суду не надав.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача щодо моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., в яку він включив витрати 900 грн. на поїздку до КМ України в м. Київ для вирішення питання встановлення газового лічильника, та 4 100 грн., що виражаються у захворюванні внаслідок нервових зривів, що призвело до захворювання цукровим діабетом та інших захворювань, оскільки позовна заява позивача про захист прав споживачів містить обгрунтування підстав моральної шкоди 5 000 грн., як моральний збиток від шахрайських дій відповідача, який він оцінює у 10-ти кратному розмірі від моральної шкоди 502,94 грн. Позивачем не доведено завдання цієї моральної шкоди.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відповідач повинен повернути позивачу оплату 200 грн., яка була проведена після подачі заяви 13.05.2015 р. про пломбування, оскільки ці доводи виходять за межі предмету спору, такі вимоги позивачем не заявлялися.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов О.А. В. М. Триголов