Єдиний унікальний номер 227/3696/18 Номер провадження 22-ц/804/1211/19
Номер провадження 22-ц/804/1211/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О.В.

суддів: Азевича В.Б ., Гапонова А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут цивільну справу № 227/3696/18 , за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Здоровиця О.В. повний текст рішення виготовлено 27 січня 2019),

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2018 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернувся ПАТ АКБ «Індустріалбанк» звернувся з позовом в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 77630/31/к від 04.10.2012 року у розмірі 29027,68 грн., яка утворилась станом на 07.08.2018 року і складається з таких сум:

прострочена заборгованість по кредиту 9894,34 грн.,

прострочена заборгованість по нарахованим процентам 15480,66 грн.,

інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту за період з 01.11.2015 року по 30.06.2018 року (згідно ст.625 ЦК України) - 3652,68 грн.,

а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2019 року позовні вимоги ПАТ АКБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором № 77630/31/к від 04.10.2012 року, яка утворилась станом на 07.08.2018 року в загальній сумі 29027,68 грн. (двадцять девять тисяч двадцять сім гривень 68 коп.), з яких:

прострочена заборгованість по кредиту 9894,34 грн,

прострочена заборгованість по нарахованим процентам 15480,66 грн,

інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту за період з 01.11.2015 року по 30.06.2018 року (згідно ст.625 ЦК України) - 3652,68 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762,00 грн.(одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.).

В задоволенні позовних вимог ПАТ АКБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованість в сумі 29 027,68 грн.. Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 643,00 грн..

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Рішення суду не відповідає вимогам законності є необґрунтованим та не ґрунтується на засадах верховенства права.

Апелянт не згоден з доводами суду про те, що ОСОБА_2 не несе відповідальність за невиконання її чоловіком ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, оскільки договором кредиту не передбачена солідарна відповідальність ОСОБА_2 перед позивачем по боргам ОСОБА_1 .. На думку позивача, такі висновки суду не узгоджуються з нормами чинного законодавства, а саме: відповідно до ч. 2,4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Метою отримання кредиту є ремонт квартири, що є підтвердженням того, що кредитні кошти були отримані та використані в інтересах сім`ї, а не для будь-яких інших особистих цілей та не для цілей підприємницької діяльності. За кредитним договором позивач передав відповідачу грошові кошти у власність, які, згідно з вимогами ст. 60 СК України, стали об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, використання кредитних коштів для потреб та в інтересах сім`ї чітко простежується з мети отримання кредиту (ремонт квартири), яка зазначена в Заяві-Анкеті позичальника, що міститься в матеріалах справи, на що суд не звернув уваги.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Ч. 1 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 04 жовтня 2012 року підписав Заяву- Анкету Позичальника ПАТ «Акціонерний банк «ЕкспресБанк» (а.с.13). В цей же день 04.10.2012 року, між ПАТ «Акціонерний банк «ЕкспресБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 77630/31/к. За умовами кредитного договору кредитодавець зобовязався надати відповідачу грошові кошти в сумі 25000,00 грн. на строк 36 місяців з 04.10.2012 року по 04.10.2015 року, а останній зобовязався використати кредит на цілі визначені договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов`язання за договором та повернути кредит на умовах та в строки визначені договором.

Рішенням комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду платіжних систем від 18.08.2017р. №303, надано дозвіл на реорганізацію шляхом приєднання ПАТ «Акціонерний банк «ЕкспресБанк» до ПАТ АКБ «Індустріалбанк» за спрощеною процедурою, передбаченою ст.1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків».

Відповідно до статуту ПАТ АКБ «Індустріалбанк», затвердженого загальними зборами АКБ «Індустріалбанк» 20.04.2018 року, погодженого Національним банком України 11.06.2018 року, АКБ «Індустріалбанк» є правонаступником щодо всього майна, прав і обов`язків АБ «ЕкспресБанк» шляхом приєднання до АКБ «Індустріалбанк».

Таким чином саме АКБ «Індустріалбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, оскільки АКБ «Індустріалбанк» став правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків АБ «ЕкспресБанк».

Вказаний кредит був наданий на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП.

Відповідно до п.1.4. вказаного кредитного договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і з моменту укладення договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього Договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, становить 27% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства до закінчення строків дії Договору процентна ставка становить 38%. Момент припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства визначається як перше число календарного місяця, наступного після спливу двох календарних місяців, протягом яких не здійснювалось зарахування заробітної плати та інших виплат на поточний (картковий) рахунок від підприємства-роботодавця, відкритий у кредитодавця.

Відповідно до п.п.1.11.5 договору, банк зобов`язався надати позичальнику на споживчі цілі грошові кошти в сумі 25000,00 грн. на строк 36 місяців, з 04.10.2012 року по 04.10.2015 року, з датою повернення кредиту не пізніше 04.10.2015 року під 27% відсотків річних.

Відповідно до п.п. 2.3 - 2.4 Договору, для обліку кредитної заборгованості у кредитодавця відкрито рахунок НОМЕР_1 , МФО 335838, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Кредит надавався шляхом перерахування кредиту на поточний картковий рахунок на який здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства-роботодавця.

Погашення кредиту здійснюється позичальником шляхом безготівкового перерахування на рахунок вказаний в п.2.3 Договору, та/або шляхом внесення внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вище зазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у додатку №1, що є невідємною частиною договору.

Сторони передбачили у п.6.1 Договору, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, позичальник відшкодовую позикодавцю завдані ним збитки у повному обсязі понад неустойку (штраф, пеню), які передбачені договором.

Таким чином відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 25000,00 грн., а зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та процентів по ньому належним чином (відповідно графіку погашення кредиту, визначеному в додатку № 1 до кредитного договору) не виконував.

У зв`язку з неналежним виконання обов`язків за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 07.08.2018 року становить 29027,68грн.,яка складається з таких сум:

прострочена заборгованість по кредиту 9894,34 грн.,

прострочена заборгованість по нарахованим процентам 15480,66 грн.,

інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту за період з 01.11.2015 року по 30.06.2018 року (згідно ст.625 ЦК України) - 3652,68 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ АКБ «Індустріалбанк» суд першої інстанції вірно послався на норми Цивільного кодексу України, а саме - на ч.1 ст.625 ЦК України, згідно якої, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч. 2 вказаної статті передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заборгованість підтверджується її розрахунком (а.с.46-47), який судом перевірений і є вірним, а також виписками по особовому рахунку за періоди з 04.12.2014 року по 01.12.2017 року (а.с.35-42) та з 01.12.2017 року по 07.08.2018 року (а.с.43-45).

Крім того зазначена заборгованість підтверджується рухом коштів по рахункам для обліку заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитним договором №77630/31/к від 04.10.2012 року (а.с.49).

Оскільки відповідач не сплачував суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вона підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості стягнення з ОСОБА_1 суми інфляційних нарахувань, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, в розмірі 3652,68 грн. за періоди з 04.12.2014 року по 01.12.2017 року (а.с.35-42) та з 01.12.2017 року по 07.08.2018 року (а.с.43-45) на суму простроченого кредиту в розмірі 3652,68 грн., оскільки відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проте, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо вимог банку до відповідача ОСОБА_4 , що вказані вимоги задоволенню не підлягають,

Апелянт вважає, що наданий ОСОБА_1 кредит був отриманий останнім і використаний в інтересах сім`ї (на ремонт квартири) і тому ОСОБА_2 , даючи свою згоду на укладення та підписання її чоловіком даного кредиту, має нести солідарну відповідальність по кредитним зобов`язанням її чоловіка, оскільки договір укладений одним з подружжя створює обов`язки для другого з подружжя, якщо його укладено в інтересах сім`ї. даний довід найшов своє підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, відповідно до ст.511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. Лише у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно норм чинного законодавства кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тлумачення частини четвертої статті 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 було надано згоду на отримання її чоловіком кредиту на потреби сім`ї (а.с.9), а саме на ремонт квартири, що також підтверджується п. 1.5 Кредитного договору (а.с. 5) та заяві - анкеті позичальника (а.с. 13).

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитні кошти використані саме для потреб сім`ї знайшли свого підтвердження, оскільки, кошти, одержані ОСОБА_1 за договором, використані в інтересах сім`ї. Тому колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що внаслідок укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та ПАТ АКБ«Індустріалбанк» виникло зобов`язання в інтересах сім`ї.

Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 65 СК України ОСОБА_2 є солідарним відповідачем по справі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції невірно встановив характер спірних правовідносин, і не оцінивши наявні у справі докази, дійшов до необгрунтованого висновку про відмову в солідарному стягненню з відповідачів заборгованості, оскільки встановлені по справі обставини свідчать про отримання та використанням ОСОБА_1 коштів за кредитним договором в інтересах сім`ї, а договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї створює обов`язки для другого з подружжя. Дана правова позиція зазначена в ухвалі ВССУ від 23 грудня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, дають підстави для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає, що з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1762 гривні та апеляційної скарги в сумі 2 643 гривні, а всього на загальну суму 4405,00 гривні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» задовольнити.

Заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2019 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНН НОМЕР_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНН НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» (01133 м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, МФО 313849 ), заборгованість за кредитним договором №77630/31/к від 04.10.2012 року в сумі 29 027 (двадцять дев`ять тисяч двадцять сім) гривень 68 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНН НОМЕР_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНН НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» (01133 м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, МФО 313849 ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги, а всього на загальну суму 4405 (чотири тисячі чотириста п`ять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 8 травня 2019 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи

Судді: В. Б. Азевич

А. В. Гапонов