справа № 156/60/19
Провадження № 2/156/105/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2019 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Мушкета О. О.,

за участю: секретаря судового засідання Кирилюк Л.М., Фітя А. ОСОБА_1 .

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні належним на праві приватної власності житловим будинком, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком зі зняттям його з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації з житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов`язати його не чинити їй перешкоди у доступі до зазначеного будинку.

29.03.2019 року, до початку розгляду справи по суті, позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить усунути їй перешкоди в користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком зі зняттям його з реєстрації за вказаною адресою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 1996 року по 2014 рік перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі, вони придбали незавершене будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 та завершили його будівництво.

Після розірвання шлюбу, відповідач добровільно, з метою погашення боргових та моральних зобов`язань перед сім`єю, подарував належну йому частину будинку їй та пообіцяв що зніметься з реєстрації з цього будинку та зникне з її життя.

Однак, на день подачі позову до суду, відповідач, не будучи членом її родини не виконав свого зобов`язання, з реєстрації не знявся, продовжує проживати в її будинку, користується всіма благами, комунальні послуги не сплачує. Крім цього, в підвальному приміщенні будинку проводить виготовлення підакцизної продукції без будь-якого відповідного дозволу на це. На її неодноразові зауваження не реагує, поводить себе неадекватно та погрожує їй та малолітній дочці фізичною розправою.

Крім того, вказує, що реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житловому будинку обмежує її права як власника.

З врахуванням наведеного, просить суд усунути їй перешкоди в користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком зі зняттям його з реєстрації за вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 доводи позовної заяви з подальшим її уточненням підтримали, в своїх поясненнях суду зіслались на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково позивач зазначила, що реєстрація місця проживання відповідача у її житловому будинку обмежує її права як власника.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлений позов не визнав, в своїх поясненнях суду зіслався на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково суду пояснив, що належну йому 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 він подарував позивачу по справі в обмін на те, що вона розрахується з їх кредиторами, у яких вони за час спільного проживання позичали гроші для ведення спільного бізнесу, проте позивач своїх обіцянок не виконала. Крім цього пояснив, що ніколи не здійснював їй перешкод у користуванні зазначеним житловим будинком, а також те, що на даний час у нього немає іншого житла, ОСОБА_6 б він зміг проживати. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що регулюються нормами ЖК УРСР в частині користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду та ЦК України щодо захисту права власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним

Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно дост. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлено, що сторони по справі з 31.10.1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 14.07.2014 року було розірвано. Дана обставина стверджується копією рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 14.07.2014 року (а.с.18).

Також, судом встановлено, що на підставі договорів дарування від 28.09.2016 року, посвідчених державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С., відповідач по справі ОСОБА_3 подарував позивачу ОСОБА_7 належні йому Ѕ частку житлового будинку та Ѕ частку земельної ділянки загальною площею 0,15 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 був АДРЕСА_1 (а.с.9-10, 13-14).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 137234650 від 11.09.2018 року, позивач ОСОБА_2 являється власником житлового будинку загальною площею 292,2 м.кв., який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 137288383 від 11.09.2018 року, позивач ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно копії витягу з будинкової книги А № 0144253, в належному позивачу житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_3 (а.с. 15-17), який не є членом сім`ї власника будинку, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу від 14.07.2014 року (а.с. 18).

Як вбачається з свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого Іваничівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 04.09.2018 року, позивач по справі ОСОБА_7 змінила своє прізвище на ОСОБА_8 (а.с.6).

З листів Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області за вих. № 3607/65/01-2018 від 07.09.2018 року та за вих. № 3602/65/01-2018 від 12.09.2018 року вбачається, що позивач по справі ОСОБА_9 зверталася до правоохоронних органів за фактами виникнення конфліктів із її колишнім чоловіком ОСОБА_3 Підстав для початку кримінальних проваджень по її зверненнях не вбачається, з колишнім чоловіком проведені профілактичні бесіди та рекомендовано звернутися до суду, оскільки в даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин (а.с.25,26).

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Зазначена правова позиція також викладена Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 року у справі № 688/63/15-ц.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи зареєстрованим у житловому будинку позивача по даний час, порушуює права та законні інтереси останньої, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову з тих підстав, що він є співвласником спірного житлового будинку, а позивач незаконно отримала одноосібно у приватну власність вказаний будинок, оскільки не виконала взятих на себе зобов`язань не надав суду доказів на підтвердження своїх доводів. Крім того договори дарування спірного будинку та земельної ділянки в судовому порядку не оскаржувались та не скасовані.

Відтак, відповідач зареєстрований у спірному будинку, не є членом сімї ОСОБА_9 , а тому право позивача передбачене ст.ст. 317, 319 ЦК України, як власника житлового приміщення підлягає захисту, а право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням слід задовольнити та визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком, який знаходиться в АДРЕСА_1 , у звязку з порушенням прав та законних інтересів позивача.

Вирішуючи позовну вимогу про зняття відповідача з реєстраційного обліку суд виходить із вимог норми ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» котра визначає, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.

Так як позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням задоволена судом, що в контексті ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, тому вимога про зняття відповідача із реєстраційного обліку може бути предметом судового розгляду у випадку відмови Іваничівським РВ ДМС України у Волинській області зняти відповідача із реєстраційного обліку на підставі даного рішення суду, і на даний час є передчасною та не підлягає до задоволення.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином до стягнення із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 384,20 грн. судових витрат зі сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 89, 141, 197, 259, 265, 268, 273 Цивільно-процесуального кодексу України, ст. ст. 319, 321, 405 ЦК України, ст.ст. 71,167, ЖК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 про усунення перешкод в користуванні належним на праві приватної власності житловим будинком, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком зі зняттям його з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, який знаходиться в АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 384,20 грн. судових витрат.

Повний текст судового рішення складено 30 травня 2019 року.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. О. Мушкет