ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1218/19 Справа № 206/4633/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А.О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою кредитної спілки «Добробут» на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2018 року у справі за позовом кредитної спілки «Добробут» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

16 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 188 576,58 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 25 000 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 163 576,58 грн. та стягнути судові витрати (а.с.2-5).

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року позов КС «Добробут» - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Добробут» суму заборгованості в розмірі 188576,58грн. з яких: сума заборгованості за кредитом 25000,00 грн.; сума заборгованості по процентам за користування кредитом 163576,58грн. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с. 52-54).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2018 року заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року - скасоване (а.с.100-101).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2018 року позов КС «Добробут» - задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь КС «Добробут» заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2008 року, яка утворилася станом на 09 серпня 2016 року в розмірі 188576,58 грн., з яких 25000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 163576,58 грн. - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 - відмовлено в повному обсязі. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.209-212).

Не погодившись з рішенням суду, КС «Добробут» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи. Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що позивачем, 11 лютого 2010 року, пред'являлася заява про видачу судового наказу (а.с.220-221).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір та виданий видатковий ордер № 37 від 01.02.2008 року на отримання кредиту (а.с.6,8).

Згідно п.1.1 кредитного договору позивач надав відповідачу грошовий кредит у розмірі 31250,00 грн. на розвиток бізнесу (ремонт) на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а також зобов'язання відповідача повернути зазначену суму на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно п. 2.1 строк дії Договору становить 24 місяці з лютого 2008 року по лютий 2010 року.

Відповідно п.5.1 цього договору між позивачем та відповідачем було узгоджено порядок щомісячного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідач частково виконав умови договору кредиту.

Відповідно п. 5.4 кредитного договору відповідачем в якості додаткового добровільного цільового внеску було внесено 6250 грн., який вирахований банком із суми заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3 01 лютого 2008 року були укладені договори поруки (а.с.9,11).

Пунктом 3.1 договору поруки встановлено, що відповідальність поручителя наступає у випадку, коли позичальник не виконає або неналежним чином виконує свої зобов'язання згідно кредитного договору.

У відповідності до п. 3 договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх обов'язків за кредитним договором, кредитор зобов'язується в місячний термін письмово повідомити поручителя, де зазначити заборговану суму.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17 жовтня 2016 року (а.с.36).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором наведеного в позовній заяві станом на 09 серпня 2016 року ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка дорівнює 188576,58 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом 25000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 163576,58 грн. (а.с.4-5).

З цього ж розрахунку видно, що відповідач ОСОБА_1 останній раз сплачував по кредиту 05 жовтня 2009 року суму у розмірі 200 грн.

Також, відповідно до розрахунку, відповідачем ОСОБА_1 здійснювалося погашення кредиту з порушенням графіку зазначеному у кредитному договорі.

Відповідно до розрахунку заборгованості наведеного позивачем у відповіді на відзив вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 здійснювалося погашення за кредитом, 13 жовтня 2010 року у розмірі 100 грн., 01 липня 2011 року у розмірі 150 грн., 02 серпня 2011року у розмірі 200 грн. (а.с.145).

12 лютого 2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь КС «Добробут» заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2008 року у розмірі 46 901грн. 61 коп. (а.с.160).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016р. скасовано судовий наказ, виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська 12 лютого 2010 року по справі № 2-н-133/10 за заявою про видачу судового наказу КС "Добробут", про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01 лютого 2008 року та договором поруки від 01 лютого 2008 року із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.161).

Задовольняючи частково позовні вимоги кредитної спілки, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість по сплаті кредиту необхідно стягувати з ОСОБА_1, позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, задоволенню не підлягають, оскільки вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання позивачем пред'явлено поза строку дії поруки.

Однак колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, суд помилково виходив з того, що КС «Добробут» пропустив строки, які передбачені ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України ).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 541 ЦК України, встановлює, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір та виданий видатковий ордер №37 від 01.02.2008 року на отримання кредиту.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, строк дії договору становить 24 місяці - з лютого 2008 року - по лютий 2010 року.

Відповідно до п.4.1 Договору поруки, договір поруки вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором, тобто по лютий 2010 року.

Відповідно до абз. 2 п. 2.1 Договору поруки ОСОБА_2 була повідомлена, що строк виконання зобов'язання за Кредитним договором не пізніше лютого 2010 року.

Із матеріалів справи вбачається що, 11 лютого 2010 року КС «Добробут» звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2008 року та договором поруки від 01 лютого 2008 року та 12 лютого 2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь КС «Добробут» заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2008 року у розмірі 46 901грн. 61 коп., який 19 квітня 2016 року був скасований ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська. 16 серпня 2016 року КС «Добробут» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав правову оцінку тому факту, що в межах шестимісячного строку, передбаченого ЦК України та договором поруки, позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2008 року та договором поруки від 01 лютого 2008 року.

Отже, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання позивачем пред'явлено в межах строку дії поруки.

Посилання ОСОБА_2 про те, що вона не була повідомлена у встановленому договором порядку про не виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до умов укладеного договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором солідарно з боржником, і не повідомлення кредитором поручителя про не виконання боржником взятих на себе зобов'язань не є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Добробут» суму заборгованості в розмірі 188576,58 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом 25000,00 грн., сума заборгованості по процентам за користування кредитом 163576,58 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, приймаючи нову постанову, апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судового збору.

За загальним правилом, встановленим у частині 1 вказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга задовольняється, то відповідачі мають компенсувати позивачу понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у частині, пропорційній до розміру задоволених вимог, в розмірі 7071,63 грн., тобто по 3535,82 грн. з кожного (а.с.1,219).

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Добробуд» - задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2018 року - скасувати.

Позовні вимоги кредитної спілки «Добробут» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Добробут» суму заборгованості в розмірі 188576,58 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом 25000,00 грн., сума заборгованості по процентам за користування кредитом 163576,58 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Добробуд» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3535,82 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: