Справа № 638/125/14-ц
Провадження № 2/638/2150/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25.06.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Штих Т. В.

за участю секретаря Тарасової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» в особі Харківської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі його законного представника ОСОБА_1 , треті особи - орган опіки і піклування Адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради та відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про виселення з квартири, -

встановив:

03.01.2014 року до Дзержинського районного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» в особі Харківської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» (далі по тексту Позивач, АБ «УКРГАЗБАНК») до ОСОБА_1 (далі по тексту Відповідач 1), ОСОБА_2 (далі по тексту Відповідач 2) та ОСОБА_3 (далі по тексту Відповідач 3) в особі його законного представника ОСОБА_1 (далі по тексту разом Відповідачі) про виселення відповідачів із квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 24.02.2014 р. відкрито провадження по цивільній справі за вказаним позовом, призначене попереднє судове засідання о 09:25 год. 06.03.2014р.

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Відповідачів про виселення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно кредитний договір № 181 від 16 серпня 2007 року та додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 16 серпня 2007 року № 181, укладені між ВАТ АБ «Укргазбанк» ( правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» ) та Відповідачем 1 позичальнику були надані у користування кредитні кошти у сумі 107 000,00 доларів США зі сплатою 12,5% процентів річних, з кінцевим терміном повернення 15.08.2019 року.

В якості забезпечення виконання Позичальником зобов`язань, щодо повернення кредиту за договором № 181 від 16 серпня 2007 р., сплати процентів, можливих штрафних санкцій, в день укладення кредитного договору, між Позивачем, з однієї сторони, та ОСОБА_4 (чоловік Відповідача 1) з другої сторони було укладено договір іпотеки № 121 без оформлення заставної від 16 серпня 2007 р. Договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Чуєвою О.Д., зареєстрований в реєстрі за № 3553, згідно до п. п. 1.1 даний договір забезпечує всі вимоги Іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору № 181 від 16 серпня 2007 року (а також будь-якими додатковими угодами до нього), укладеного між Іпотекодержателем та Позичальником (Відповідачем 1). Предметом іпотеки є нерухоме майно - чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Однак, Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконав.

Згідно виконавчого напису № 2729, виданого 30.10.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Самощенко О.А., на предмет іпотеки було звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. На виконання виконавчого напису нотаріуса було відкрите виконавче провадження, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження № 29931445 від 09.11.2011р.

03.04.2014 р. позивач уточнив позовні вимоги і додатково просив зобов`язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку всіх осіб, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Розгляд справи зупинявся, у подальшому провадження було відновлено.

В судове засідання 25.06.2019 року представник позивача не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі та треті особи в судове засідання не зявились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Зі згоди позивача суд продовжує розгляд справи в порядку заочного провадження та ухвалює заочне рішення.

Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідачів належним чином було повідомлено про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідачів та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів - суд розглядає справу у відсутність відповідачів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 серпня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та Відповідачем 1 були укладені кредитний договір № 181 та додаткова угода № 1про надання кредитних коштів в сумі 107000, 00 доларів США на строк до 15 вересня 2019 року зі сплатою процентів в розмірі 12,5 % річних.

Дані договори були скріплені підписами його сторін.

Відповідно до ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином.

Позичальник, порушив виконання умов кредитного договору, всупереч ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦКУ), припинив сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом, тим самим порушив норми ст. 1054 ЦКУ, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки.

Однак Позичальник свої зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів належним чином не виконав, що стало достатньою підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно виконавчого напису № 2729, виданого 30.10.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Самощенко О.А., на предмет іпотеки було звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. На виконання виконавчого напису нотаріуса було відкрите виконавче провадження, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження № 29931445 від 09.11.2011р.

Судом встановлено, що Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, судом перевірені обставини виконання позивачем дій щодо направлення відповідачам письмових вимог про добровільне виселення з житлового приміщення в зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки. Матеріали справи містять відповідні письмові вимоги за вих. №№ 3604, 3605 та 3606 від 30.09.2013 року щодо виселення Відповідачів з квартири в зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки. Зазначені вимоги були отримані особисто 07.10.2013 р., про що свідчать відповідні зворотні повідомлення, які також містяться в матеріалах справи.

Отже, позивач належним чином виконав свої обов`язки щодо направлення вимог Відповідачам про добровільне виселення з житлового приміщення, що підтверджено належними письмовими доказами в матеріалах справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із частинами першою, другою статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення, а в частині третій - порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Убачається, що на іпотечне майно було звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, співвідповідачі добровільно виселитися відмовилися, тому вимога про їх виселення без надання іншого житла є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо виселення Відповідача 3, то матеріали справи містять копію рішення виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради V скликання про надання згоди на укладення кредитного договору та договору іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 оскільки житлові права його малолітніх дітей ( в т.ч. Відповідача 2 на той час ) не будуть порушені, оскільки їм буде надане проживання і реєстрація у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

У рішенні Суду у справі Трофімчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог АБ «УКРГАЗБАНК» в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

На підставі Наказу МВС України від 22 листопада 2012 №1077 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 було затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів.

Згідно п. 1.3 зазначеного вище Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів.

Відповідно до п. 3.1 Порядку зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, на підставі наведеного, вимога позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про виселення є підставою для вчинення відповідних дій щодо зняття осіб з реєстраційного обліку компетентними органами, відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

На підставі ст.ст. 526, 530, 543, 549, 551, 553, 554, 611, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 109 ЖК УРСР, п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 81,141,259,263, 265,280, 282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі його законного представника ОСОБА_1 про виселення з квартири задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі його законного представника ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 229,40 грн. на користь АБ «УКРГАЗБАНК».

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 червня 2019 року.

Суддя Т.В. Штих.