Дата документу 07.05.2019 Справа № 335/6420/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6420/16-ц
Провадження №22-ц/807/1673/19
Головуючий в 1-й інстанції - Макаров В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарСеменчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2019 року, постановлену в м. Запоріжжі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки на нежитлове приміщення №27 прощею 36,3 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання не відновлюваної кредитної лінії №198М/06 від 09.10.2006 року, укладеним 09.10.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2

Під час розгляду вказаної справи 22.02.2019 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, де зазначила, що позивач, 28.11.2018 року через державного реєстратора Ільющенкова С.О., виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області зареєструвало право власності на предмет іпотеки, а саме на нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджується інформаційною довідкою №157024303 від 20.02.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заявнику стало відомо, що Банк має намір продати предмет іпотеки, в зв`язку чим, на його думку, невжиття заходів забезпечення, а саме накладання арешту на майно та заборони державним реєстраторам приймати рішення та вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлового приміщення № 27 площею 36,3 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , дасть можливість позивачу реалізувати вказане нерухоме майно в будь-який час.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 . В іншій частині задоволення заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду АТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, заявником не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення прозову та не надано доказів, які підтверджують обставини можливого відчуження спірного майна на користь третіх осіб.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами у справі існує спір щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності на даний час ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджується інформаційною довідкою №157024303 від 20.02.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і є предметом іпотеки, суд першої інстанції вважав співмірним заходом забезпечення з огляду на суть спору.

Між тим, з вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Процесуальний інститут забезпечення позову покликаний на ефективний захист, або поновлення прав та інтересів саме позивача.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відповідно до вимог ст. 260 ЦПК України, ухвала, що викладається окремим документом, складається зокрема з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Суд першої інстанції взагалі не обґрунтував підстав забезпечення позову саме за заявою відповідача у справі, враховуючи також ту обставину, що позивач заперечував і заперечує проти такого забезпечення.

Сама заява ОСОБА_1 не містить обґрунтованих доводів необхідності забезпечення позову, в розріз позиції позивача, що є підставою для відмови в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2019 року у цій справі скасувати, постановити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 08 травня 2019 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: О. В. Крилова

О. З. Поляков