Справа № 465/6062/18 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/483/19 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, у письмовому провадженні в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2018 року, постановлену в складі головуючого - судді Ванівського Ю.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просив припинити право власності відповідача на ј частку у спільній частковій власності на квартиру , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з виплатою компенсації.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2018 року цивільну справу № 465/6062/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні направлено за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2018 року оскаржив позивач ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилався на положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, відповідно до якого позови, що виникають з приводу нерухомого майна предявляються до суду за місцем знаходження майна або основної його частини та зробив висновок про непідсудність даної справи Франківському районному суду м. Львова. Стверджує, що незважаючи на правильне застосування норми права, суд помилково зазначив в оскаржуваній ухвалі не адресу спірного нерухомого майна, а адресу проживання відповідача, яка відмінна від адреси спірної квартири та вважає, що суд прийшов до неправильного висновку про підсудність даної справи Галицькому районному суду м. Львова. Зазначає, що предметом позову у даній справі є припинення права власності на ј частку квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться у Франківському районі м. Львова, а тому дана справа за правилом виключної підсудності підсудна Франківському районному суду м. Львова.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2018 року та направити справу на розгляд до Франківського районного суду м. Львова за підсудністю.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду , відповідно до вимог ст. ст. 368, 369 ЦПК України розглядаються судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, у письмовому провадженні, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції з врахуванням приписів ч. 1 ст. 30 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, ч. 9 ст. 187 ЦПК України прийшов до висновку, що оскільки позивачем подано позовну заяву не за місцезнаходженням нерухомого майна, то вказану цивільну справу необхідно направити за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова за місцезнаходженням нерухомого майна.

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками районного суду, з огляду на таке.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Визначити підсудність суду - означає з'ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце виконання договору, місце розгляду первісного позову тощо.

За загальним правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Приписами ч. 1 ст. 30 ЦПК України встановлено - позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою.

Крім цього, як розяснено в п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Згідно п. 42 цієї ж Постанови виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, зокрема позивач просить про припинення права власності на ј частку квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться у Франківському районі м. Львова, що територіально відноситься до юрисдикції (підсудності) Франківського районного суду м. Львова.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про підсудність справи Галицькому районному суду м. Львова.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до Франківського районного суду м. Львова - за територіальною юрисдикцією (підсудністю) для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даної постанови складено 24 квітня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п. 6, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2018 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні направити до Франківського районного суду м.Львова - за територіальною юрисдикцією (підсудністю) для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та за приписами п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст даної постанови складено 24 квітня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_4