Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/38/18
Провадження № 2/391/5/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2019р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

головуюча суддя Мумига І.М.

за участю секретаря Качинської О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до приватного підприємства «Добробут-А» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання недійсною додаткової угоди від 02.09.2016 про зміни та доповнення до договору оренди землі, укладеного між нею та відповідачем від 18.09.2012 року та зареєстрованого у відділі Держгеокадастру Компаніївського району Кіровоградської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.12.2012 року за № 02613.

В позовній заяві позивачка пояснила, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 906771 від 14.09.2012 року вона є власником земельної ділянки, площею 3,4028 га, кадастровий номер :02:000:2367, яка знаходиться на території Сасівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Зазначеною земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 18.09.2012 року та зареєстрованого у відділі Держгеокадастру Компаніївського району Кіровоградської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.12.2012 року № 02613 користується ПП «Добробут»-А. На весні 2017 року їй було надано копію додаткової угоди від 02.09.2016 року про зміни та доповнення до зазначеного вище договору оренди землі. Ознайомившись з наданою їй відповідачем копією примірника додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, вона виявила, що зазначена угода підписана від її імені невідомою особою. 26.01.2017 року, не отримуючи її згоди, було вчинено дії по внесенню в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно інформації про обєкт нерухомого майна, тому вона звернулась до суду.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнали та пояснили, що вважають вимоги позивача надуманими і вони не відповідають закону. Орендодавець ОСОБА_3 власноручно підписала та надала згоду на реєстрацію додаткової угоди. Обставин, які б свідчили про недійсність угоди не має. Угода відповідає вимогам закону та пройшла державну реєстрацію, тому просять заявлені позовні вимоги залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та надав пояснення викладені в відзиві на позов.

Заслухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

На виконання вимог п.2 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи.

Ухвалою суду від 24.01.2018 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

10.05.2018 року ухвалою суду зобовязано надати до 06.06.2018 року відділу з питань державної реєстрації Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області - оригінал додаткової угоди від 02.09.2016 року про зміни та доповнення до договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Добробут»-А від 18.09.2012 року та зареєстрованого у відділі Держгеокадастру Компаніївського району Кіровоградської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.12.2012 за № 02613 на підставі якої державним реєстратором проведено дію по реєстрації речового права.

06.06.2018 року ухвалою суду призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в м. Кропивницький по вул. Вокзальна, 58 та зупинено провадження по справі.

20.07.2018 року ухвалою суду надано до експертної установи Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в м. Кропивницький по вул. Вокзальна, 58: - експериментальні зразки почерку у вигляді рукописного тексту «Андрей» на 5 аркушах та вільні зразки почерку ОСОБА_3 на 17 документах, а саме: квитанції про сплату за комунальні послуги на 11 аркушах за 2010-2012 роки, на 2 аркушах за 2016 рік, на 3 аркушах за 2017 рік та заяву про надання відпустки за 19.07.2018 року.

05.10.2018 року до суду повернуто матеріали цивільної справи та надано висновок експерта за № 155 від 14.09.2018 року, тому 07.12.2018 року відновлено провадження у справі.

07.12.2018 року підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.

Судом встановлено, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯК № 906771 від 14.09.2012 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,4028 га, кадастровий номер :02:000:2367, яка знаходиться на території Сасівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.(а.с. 12)

Зазначеною земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 18.09.2012 року та зареєстрованого у відділі Держгеокадастру Компаніївського району Кіровоградської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.12.2012 року № 02613 користується ПП «Добробут»-А. (а.с.5)

За договором оренди землі без номера від 18.09.2012 року, зареєстрованого у відділі Держгеокадастру Компаніївського району Кіровоградської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.12.2012 року № 02613 сторонами договору є: орендодавцем - власник земельної ділянки ОСОБА_3, орендарем ПП «Добробут» - А. Предметом договору оренди є земельна ділянка, кадастровий номер :02:000:2367, належна на праві приватної власності позивачу. Термін дії договору оренди пять років. Договір має невідємний додаток - акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі. У розділі «Реквізити сторін» договору оренди та розділі «Земельну ділянку передав» акта про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від імені орендодавця вчинено підписи. (7-9)

Згідно додаткової угоди від 02.09.2016 року встановлено, що ОСОБА_3 та приватне підприємство «Добробут»-А уклали додаткову угоду про зміни та доповнення до договору оренди землі від 18.09.2012 року без номера, пункт 2 викладено в такій редакції «продовжити дію договору до 31.12.2030 року».(а.с. 11)

Як вбачається з актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права , сформованого 26.01.2017 року: додаткова угода, серія та номер: б/н, виданий 02.09.2016 року, видавник: ПП «Добробут» - А; договір оренди землі, серія та номер: 02613, виданий 11.12.2012 року, видавник: ПП «Добробут» - А було зареєстровано державним реєстратором Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області 26.01.2017 року, номер запису про інше речове право: 18732298 (а.с. 10).

Виконуючи приписи ст.264 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним учасниками судового процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача за захистом якого вона звернулась до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Статті 12 та 81 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" (далі Пленум), зокрема п. 8 визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У звязку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205-210, 640 ЦК України тощо).

З вищезазначеного убачається, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання правочинів недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту правочину вимогам закону; додержання встановленої форми правочину; правоздатність сторін; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За правилами ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, а також договором оренди землі.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.( ч. 1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі").

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України "Про оренду землі", а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19, цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. У силу положень цієї статті Закону акт приймання-передачі об'єкта оренди виступає невід'ємною частиною договору оренди.

Частиною 1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).(ч.2 ст. 207 ЦК України)

Статтею 18 цього Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до вимоги, встановленої ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Виходячи з викладеного, правочин, як вольова дія, являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Таким чином, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення.

Крім того, волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливе вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, встановленоюст.627 ЦК України.

Згідно висновку № 155 від 14.09.2018 року судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 391/38/18 від 24.01.2018 року відповісти на питання: «чи постановлено підпис в розділі «Підписи сторін»,3 в графі Орендодавець, додаткової угоди від 02.09.2016 року про зміни та доповнення до договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Добробут»- А від 18.09.2012 року та зареєстрованого у відділі Держгеокадастру Компаніївського району Кіровоградської області про що у Державному реєстру земель вчинено запис від 11.12.2012 року № 02613, ОСОБА_3, чи іншою особою?» не представляється можливим, у звязку з тим, що при порівнянні досліджувального підпису зі зразками ймовірного виконавця підпису, не було виявлено такої сукупності ознак, яка б дозволила судити в категоричній або вірогідній формі про наявність чи відсутність тотожності. (а.с.100-108).

Висновком спеціаліста № 32 від 05.06.2018 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3, розташований в графі «Орендодавець», в додатковій угоді від 02.09.2016 року про зміни та доповнення до договору оренди земельної ділянки № б/н від 18.09.2012 року, зареєстрованого 14.12.2012 року за № 02613, укладений між Орендодавцем ОСОБА_3 та Орендарем - приватним підприємством «Добробут» - А, щодо зміни розміру орендної плати та продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:02367) до 31.12.20130 року, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою. (а.с. 115-131).

При цьому, оцінюючи належність та допустимість висновку експерта як письмового доказу та мотивуючи його врахування, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно положень ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.п.1.1 п.1 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5 (далі - Науково-методичні рекомендації), основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису.

Експертне дослідження у справі проведене у відповідності до вимог Закону України «Про судову експертизу» кваліфікованим судовим експертом, завідувачем сектору технічного дослідження документів та почерку відділу криміналістичних видів досліджень Кіровоградського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_4, яка має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової експертизи за експертною спеціальністю: 1.1 «Дослідження почерку і підписів» (свідоцтво № 9226, видане рішенням ЕКК МВС України 16.05.2009 року, свідоцтво про підтвердження кваліфікації судового експерта № 725, видане ЕКК МВС України 16.05.2014 року), стаж експертної роботи з 2009 року. (а.с.100).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 14.09.2018 року містить докладний опис проведеного дослідження та обгрунтовані, чіткі висновки з поставленого питання та питання, вирішеного в порядку експертної ініціативи.

На підставі викладеного, враховуючи, що експертиза у справі була призначена та проведена з додержанням вимог Цивільного процесуального кодексу України та «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (з наступними змінами), суд оцінює висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 14.09.2018 року №155 як такий, що відповідає вимогам закону, та є належним і допустимим доказом по справі.

Разом з тим, відповідно до вимог п.2 ч.4 ст. 265 ЦПК України судом відхилений, як недопустимий доказ, наданий представником позивача висновок спеціаліста №32 від 05.06.2018 року про виконання підпису в додатковій угоді від 02.09.2016 року про зміни та доповнення до договору оренди землі від 18.09.2012 року не ОСОБА_3, а іншою особою (а.с.115-131), виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов"язана з проведенням, крім іншого, криміналістичних експертиз.

За змістом п.п.1.2.1 п.1.2 Розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (з наступними змінами), одним із підвидів криміналістичної експертизи є почеркознавча експертиза.

Натомість, з наданого представником позивача висновку спеціаліста, вбачається що він був складений спеціалістом науково-дослідної лабораторії експертних досліджень Приватного підприємства «Агенція 007», тобто дослідження з питання, що віднесене на вирішення судово-почеркознавчої експертизи, було проведено не експертом державної спеціалізованої установи, а тому суд не може прийняти зазначений висновок спеціаліста, як висновок експерта та як письмовий доказ на підтвердження факту не підписання позивачем ОСОБА_3 договору оренди землі, оскільки з урахуванням обставин, що входять до предмета доказування при розгляді даної справи, висновок спеціаліста не відповідає вимогам допустимості, передбаченим ст.78 ЦПК України.

Позивачем та її представником не було надано суду доказів, які б відповідали вимогам допустимості, на підтвердження підписання додаткової угоди до договору оренди землі від 18.09.2012 року особисто позивачем ОСОБА_3 чи уповноваження нею іншої особи у порядку, передбаченому чинним законодавством, на здійснення представництва її інтересів, в тому числі на укладення вказаного договору оренди землі з відповідачем ПП «Добробут» -А і не спростовано належними засобами доказування заперечення представника відповідача щодо наявності у іншої особи наданого позивачем ОСОБА_3, як власником землі, права вчиняти правочини від її імені відповідно до вимог ст.ст.237, 238, 239, 244 ЦК України.

Судом, на підставі оцінки зібраних по справі доказам в цілому, так і кожного доказу окремо, не було встановлено порушення права позивача по справі ОСОБА_3, як власника земельної ділянки вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб, як на момент укладення спірної додаткової угоди від 02.09.2016 року до договору оренди землі від 18.09.2012 року, так і на дату звернення позивача до суду 24.01.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_3 при предявлені позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 704,80, що підтверджується оригіналом квитанції № 0.0.947780659.1 від 23.01.2018 року. (а.с. 2).

У звязку із відмовою в задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі, зазначена сума судового збору не підлягає стягненню на її користь з відповідача по справі ПП «Добробут» - А.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 353-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного підприємства «Добробут-А» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області через Компаніївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: Приватне підприємство «Добробут»-А, адреса місцезнаходження: вул. Калініна, 1, смт. Компаніївка Кіровоградської області, код ЄДРПО - 33356574.

Суддя І.М. Мумига