РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/3523/18

провадження у справі № 2/0285/103/19

11 квітня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі головуючої судді Заполовської Т.Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новограді-Волинському

за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

про застосування наслідків недійсності правочину та відшкодування шкоди, заподіяної державним виконавцем під час виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом та просила застосувати наслідки недійсного правочину, укладеного за результатами проведених 17.12.2012 року прилюдних торгів, у вигляді реституції в частині виплачених нею коштів у розмірі 26 767,80 грн. стягнувши вказану суму на її користь, а також відсотки за користування чужими коштами у розмірі 2409,10 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8217,80 грн. з відділу ДВС. Також стягнути з держави України в особі ГУ ДКС України у Житомирській області 884 790 грн., в рахунок відшкодування шкоди, а саме: 149 500 грн. упущеної вигоди та 224 000 грн. 511 290 грн. штрафних санкцій та пені.

Свої вимоги мотивувала тим, що відділом ДВС у виконавчому провадженні по примусовому виконанню судового рішення виконавчий лист № 2-1537 від 23.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 55 416,53 грн. було передано для проведення прилюдних торгів для реалізації належного боржнику ОСОБА_3 арештоване нерухоме майно, а саме: житловий будинок по вул. Лянгуса, 22, м. Новоград-Волинський. Згідно протоколу проведення прилюдних торгів від 17.12.2012 року переможцем цих торгів визнана позивач, яка внесла до відділу ДВС на покупку зазначеного майна 26 767,80 грн. та отримала свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок та зареєструвала свої права. У вересні 2014 року позивач уклала нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку та отримала аванс від покупця. Однак 21.01.2015 року відділом ДВС накладено арешт на зазначене нерухоме майно і рішенням суду від 24.09.2015 року визнано недійсними прилюдні торги, проведені 17.12.2012 року та свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане на імя позивача. Причиною визнання недійсними прилюдних торгів стало те, що державний виконавець неналежно виконував свої обовязки і порушив вимоги закону при проведенні зазначених дій. Такими неправомірними діями державного виконавця позивачу завдано шкоди, яка складається з упущеної вигоди у вигляді неотримання коштів від реалізації придбаного майна у розмірі 149 500 грн., та збитків у виді штрафних санкцій у розмірі 224 000 грн. та пені у розмірі 511 290 грн. Також позивач зверталась до відділу ДВС з претензією про повернення сплачених нею коштів, однак спір не врегульовано у добровільному порядку. Також позивач просить стягнути три відсотки річних за період з 24.09.2015 року по 24.09.2018 року та інфляційні втрати. З відділу ДВС позивач просить повернути майно відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, а завдану шкоду, заподіяну діями державного виконавця відшкодувати за рахунок територіальних органів Державного казначейства України. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду.

Від ГУ ДКС України в Житомирській області надійшов відзив, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до них повністю. Зазначають, що штрафні санкції за попереднім договором купівлі-продажу завдані позивачу не внаслідок порушення її прав, а в результаті виконання правочину. Крім того, штрафні санкції по договору у рази перевищують вартість будинку, що вказує на сумнівність договору і укладення його з іншою метою, ніж укладення договору купівлі-продажу житлового будинку в майбутньому. Оскільки з боку ГУ ДКС України в Житомирській області відсутні неправомірні дії чи бездіяльність, а між спричиненою шкодою позивачу та діями відповідача відсутній причинно-наслідковий звязок, тому вимоги є безпідставними.

У відзиві Новоград-Волинський МРВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області також просять відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначають, що після постановлення рішення суду про визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 17.12.2012 року з реалізації арештованого нерухомого майна та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул. Лянгуса, 22 в м. Новограді-Волинському, виданого на імя ОСОБА_2, остання не оскаржувала бездіяльність державного виконавця та не заявляла вимог про застосування наслідків недійсності правочину у формі двосторонньої реституції. Крім того, відділ ДВС не набував права власності на кошти від реалізації проданого майна, оскільки вони були перераховані стягувачу у виконавчому провадженні ОСОБА_4 З вказаної суми відділ ДВС отримав лише суму виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Крім того, на момент звернення до суду позивач ОСОБА_2 є власником вказаного будинку згідно даних реєстру прав на нерухоме майно. Також звертають увагу на той факт, що територіальний відділ державного казначейства не є стороною попереднього договору, тому відсутні підстави для стягнення зі вказаної установи збитків по цивільному договору.

В судове засідання позивач не прибула. В заяві просила судове засідання провести без її присутності, позовні вимоги задовольнити повністю з підстав, у ньому зазначених.

Представник відділу ДВС просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю за безпідставністю.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в заявах просили судове засідання провести без їх участі. ОСОБА_3 при вирішенні справи поклався на розсуд суду, ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги ОСОБА_2

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Судом встановлено, що при виконанні виконавчого листа № 2-1537, виданого 23.01.2012 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 55 416,53 грн. на користь ОСОБА_4 проведено реалізацію майна боржника, а саме: житлового будинку № 22 по вул. Лянгуса в м. Новограді-Волинському шляхом проведення прилюдних торгів.

Прилюдні торги проводились філією 06 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» та 17.12.2012 року ОСОБА_2 придбала вказане арештоване нерухоме майно за ціною 26 467,80 грн.

На рахунок відділу ДВС 21.12.2012 року надійшло 22 779,40 грн.

Спеціалізована організація (ПП «Нива-В.Ш.») отримала винагороду у розмірі 3988,40 грн. та суму гарантійного внеску у розмірі 3899 грн. (а.с. 8).

14.03.2014 року на імя позивача ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок № 22 по вул. Лянгуса в м. Новограді-Волинському Житомирської області (а.с. 9-10).

В подальшому рішенням Апеляційного суду Житомирської області № 285/4771/14-ц від 24.09.2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до відділу ДВС Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області, ПП «Нива В.Ш.» та ОСОБА_2 та визнано недійсними прилюдні торги, проведені 17.12.2012 року з реалізації арештованого майна житлового будинку, загальною площею 42,8 кв.м., що розташований за адресою: вул. Лянгуса, 22, м. Новоград-Волинський та визнане недійсним свідоцтво про право власності від 14.03.2014 року на вказаний житловий будинок, виданий на імя ОСОБА_2 (а.с. 11-13).

У вищевказаному рішенні суду апеляційної інстанції та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.12.2015 року констатовано, що оспорювані прилюдні торги проведені ПП «Нива-В.Ш.» з порушенням норм чинного законодавства, а саме: будинок був відчужений без господарських будівель та були відсутні підстави для проведення третіх прилюдних торгів (а.с. 14-15).

25.09.2014 року позивач ОСОБА_2 з ОСОБА_5 уклала попередній договір купівлі-продажу житлового будинку по вул. Лянгуса, 22 в м. Новограді-Волинському за ціною 149 500 грн. (а.с. 27-28).

На підтвердження наміру придбати вказаний житловий будинок ОСОБА_5 передав ОСОБА_2 74 500 грн. авансу.

Також згідно п. 13 зазначеного вище договору, якщо з вини продавця ОСОБА_2 договір купівлі-продажу будинку не буде укладений до 25.12.2015 року, то вона зобовязується повернути аванс у розмірі 74 500 грн. та сплатити штраф у розмірі авансу 74 500 грн.

Пунктом 18 договору визначено, що у разі позбавлення продавця права власності на обєкт нерухомості за рішенням суду сплачується штраф у розмірі 149 500 грн., а у випадку накладення заборони на відчуження обєкту нерухомості продавцем стягується пеня у розмірі 1 відсотку від ціни позову за кожен день періоду дії заборони.

Також позивачем долучена копія розписки ОСОБА_5, що останній отримав від ОСОБА_2 за попереднім договором купівлі-продажу від 25.09.2014 року аванс у розмірі 74 500 грн., штраф у розмірі 224 000 грн. та 511 290 грн. пені за період з 21.01.2015 року по 28.12.2015 року (а.с. 31).

Відповідно до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди.

За загальним правилом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За роз'ясненням, викладеним у пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Також відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Тобто, вказана норма передбачає можливість відшкодування шкоди без доведення вини органу державної влади та його посадової чи службової особи.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, за своєю правовою природою майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи в наслідок його пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, необхідність здійснення зайвих витрат з метою відновлення порушеного права.

Такими зайвими затратами на відновлення свого порушеного права на продаж обєкта нерухомого майна позивач називає сплачені нею кошти за попереднім договором купівлі-продажу житлового будинку по вул. Лянгуса, 22 в м. Новограді-Волинському.

Однак згідно положень цивільного законодавства в Україні забезпечується принцип свободи договору (ст. 627 ЦК України), тобто позивач має право укладати договори на власний розсуд і, відповідно, несучи відповідні ризики.

Також суд звертає увагу на той факт, що розмір упущеної вигоди (149 500 грн.) та штрафних санкцій (224 000 грн.) та пені (511 290 грн.) значно перевищують розмір вартості обєкта нерухомого майна згідно договору (149 500 грн.).

Враховуючи зазначене, витрати позивача по виконанню попереднього договору купівлі-продажу будинку від 25.09.2014 року суд не може трактувати як збитки в розумінні ст. 22 ЦК України.

Крім того, позивачем не доведено факту неправомірних дій посадових осіб виконавчої служби (у рішеннях йдеться лише про порушення процедури проведення прилюдних торгів спеціалізованою організацією) та прямого причинного звязку між визнанням недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витратами ОСОБА_2 за попереднім договором купівлі-продажу.

Тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області 884 790 грн. в рахунок відшкодування шкоди, а саме: 149 500 грн. у вигляді упущеної вигоди, 224 000 грн. штрафних санкцій та 511 290 грн. пені.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсного правочину, укладеного за результатами проведених 17.12.2012 року прилюдних торгів у вигляді реституції, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Також відповідно до положень ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої сторони без достатньої правової підстави, зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстави, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно протоколу від 26.09.2012 року проведення прилюдних торгів ОСОБА_2 придбала житловий будинок № 22 по вул. Лянгуса в м. Новограді-Волинському та сплатила на користь виконавчої служби 22 779,40 грн. 19.12.2012 року (а.с. 29).

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1537 від 23.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 35 426,35 грн. на відшкодування майнової шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди, то встановлено, що з отриманих виконавчою службою 22 779,40 грн. були стягнуті витрати, понесені виконавчою службою (за проведення експертизи, виконавчий збір) та решту було передано ОСОБА_4 на погашення заборгованості ОСОБА_3 (а.с. 134-147).

Тобто, відділ ДВС не набув та не зберіг її майно без належної правової підстави в розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки безпосереднім отримувачем зазначених коштів був саме ОСОБА_4

Відтак кошти у розмірі 22 779,40 грн. не підлягають стягненню з відділу ДВС, а суму у розмірі 3899 грн. (гарантійний внесок) позивач сплатила на користь філії 06 ПП «Нива-В.Ш.» (а.с. 29), тому відсутні правові підстави для відшкодування їх відповідачем.

Також суд звертає увагу на той факт, що на момент подачі позовної заяви 25.09.2018 року згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності саме позивач зазначена як власник житлового будинку № 22 по вул. Лянгуса в м. Новограді-Волинському, тому безпідставними є вимоги позивача про повернення коштів.

ОСОБА_3 зареєстрував своє речове право вже 26.09.2018 року (а.с. 48).

Оскільки судом не встановлено підстав для стягнення коштів з Новоград-Волинського МРВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області, тому, відповідно, і безпідставними є вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат з вказаної суми відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Відтак у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 12, 746-81, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про застосування наслідків недійсності правочину та відшкодування шкоди у розмірі 884 790 грн. відмовити повністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та(або) обовязки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційний розгляд справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного тексту рішення 19.04.2019 року.

Головуюча Т.Г. Заполовська