Справа №705/1675/19
2/705/1520/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Рижавської сільської ради Уманського району Черкаської області, про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Рижавської сільської ради Уманського району Черкаської області, про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вказано, що 31.01.2018 року померла мати позивачів ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,8763 га, що розташована на території Рижавської сільської ради Уманського району, що була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В позові вказано, що 10.12.2008 року їх матірю ОСОБА_3 було складено заповіт, за яким належну їй земельну ділянку вона заповіла своїм донькам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 У встановлений законом термін вони звернулись до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на землеьну ділянку їм було відмовлено, оскільки при видачі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 009719 машинописним способом було «забите» прізвище та по-батькові «Дівонько» та «Аксентіївни» та таким же способом зазначено «Дівонька» та «Авксентіївна». В позові позивачі вказують, що нотаріусом було винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що на державному акті є закреслення та виправлення, що є порушенням п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку, у звязку з чим виникла необхідність звернутися до суду за захистом їх майнових прав шляхом встановлення факту належності ОСОБА_3 державного акту на право приватної власності землю та визнання права власності на майно за позивачами в порядку спадкування за заповітом.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явились. В заяві, що надійшла на адресу суду, вони просять справу розглядати у їх відсутність, при цьому позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась, проте надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність. Також, в заяві вкзано, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити в підготовчому судовому засіданні.

Представник відповідача Рижавської сільської ради Уманського району Черкаської області, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, - в судове засідання не з'явився. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду зазначено, що сільська рада просить справу слухати у відсутність представника та не заперечує проти задоволення даного позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла 01.02.2018 року в с. Колодисте Уманського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 319334 від 01.02.2018 року.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії І-АВ № 217725, її батьками вказані: батько ОСОБА_7, а мати - ОСОБА_8.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії І-УР № 075926, виданого Рижавським сіль ЗАГС від 24.11.1959 р. її батьками вказані: батько ОСОБА_7, а мати - ОСОБА_8.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР № 359426 від 09.02.1980 р. ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_10 та після одруження прізвище дружини - ОСОБА_10.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, його було видано «…Дівонька (закреслення) ОСОБА_6 (закреслення) Авксентіївна…», яка на підставі рішення виконавчого комітету Рижавської сільської ради за № 20-1 від 20.04.2001 р. є власником земельної ділянки площею 2,8763 га на території Рижавської сільської ради Уманського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 15-34.

В довідці Ладижинської сільської ради Уманського району за № 29 від 08.02.2019 р. вказано, що при видачі державного акта серії І-ЧР № 009719 було допущено помилку, а саме було невірно записано прізвище власника «Дівонько» замість «Дівонька» та по-батькові «Аксентіївна» замість «Авксентіївна». На даний час сільська рада не має можливості в звязку зі змінами в законодавстві видати новий державний акт з вірно вказаним прізвищем, імя та по-батькові власника землі.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 склала заповіт від 10.12.2008 р., який зареєстровано за № 81, яким належну їй на праві власності земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адмінмежах Рижавської сільської ради Уманського району в розмірі 2,8763 га, заповіла в рівних частках своїм донькам ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, через свого представника за довіреністю ОСОБА_11, після смерті ОСОБА_3, звернулись до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом.

Постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_4 було відмовлено представнику за довіреністю ОСОБА_11 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,8763 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Рижавської сільської ради Уманського району, що належала матері довірителів ОСОБА_3, яка померла 01.02.2018 р., у звязку з тим, що на державному акті є виправлення, що є порушенням п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 р. за № 43.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст.21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст.4).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з вимогами п.6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.

У зв'язку з наведеним суд вважає, що позивачі надали достатньо доказів, які підтверджують факт розбіжності в написанні прізвища і по-батькові їх матері «Дівонька Галини Авксентіївни» в правовстановлюючому документі та в свідоцтві про смерть ОСОБА_3 Вказаний факт позивачам потрібно встановити для реалізації їх майнових прав та розпорядження відповідним майном.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту належності ОСОБА_12 правовстановлюючого документу, що передбачено п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Крім того, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно також підлягають до задоволення.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а у відповідності до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Представник відповідача позов визнав, про що на адресу суду від представника сільської ради надійшла відповідна заява.

Згідно з положеннями п.4 ст. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Рижавської сільської ради Уманського району Черкаської області, про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11,16, 316, 317, 328, 1233-1236, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 11, 12, 77, 81, 82, 141, 206, 258, 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Рижавської сільської ради Уманського району Черкаської області, про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно,- задовольнити.

Встановити факт, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 2,8763 га, яка розташована на території Рижавської сільської ради Уманського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії І-ЧР № 009719 від 14.09.2001 року, що був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Рижавської сільської ради за № 20-1 від 20.04.2001 р. та був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15-34, - належить ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 2,8763 га, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташовану на території Рижавської сільської ради Уманського району Черкаської області, після смерті матері ОСОБА_3, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧР № 009719, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15-34.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 2,8763 га, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташовану на території Рижавської сільської ради Уманського району Черкаської області, після смерті матері ОСОБА_3, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧР № 009719, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15-34.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Апеляційного суду Черкаської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко