Справа № 141/301/16-ц
Провадження № 22-ц/801/783/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 рокуСправа № 141/301/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права сумісної спільної власності на майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2019 року, ухвалене у складі судді Олексієнко О. Ю., -

в с т а н о в и в :

В провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права сумісної спільної власності на майно.

У листопаді 2018 року ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів, в якій просив оголосити розшук (втому числі з включенням до системи відео контролю «Рубіж») автомобіля НОМЕР_1, кузов №WOLF7BCB66V641237, колір «сірий», 2006 року випуску, забезпечити його доставку та зберігання на спеціальному майданчику або стоянці, для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, оскільки це необхідно для повного та всебічного розгляду справи.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заборона використання автомобіля не передбачені статтею 116 ЦПК України, як спосіб забезпечення доказів, зважаючи на те, що представником позивача не зазначено та не доведено підстав для вжиття таких заходів.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову про задоволення заяви про забезпечення доказів.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що предметом даного спору є витребування у ОСОБА_6 автомобіля. Відповідач повідомив, що зазначений автомобіль у нього відсутній, він ним був проданий на запчастини за 38 тис 400 гривень, однак даний автомобіль є предметом спору, а тому необхідно оголосити його розшук. Автомобіль на даний час перебуває у власності ОСОБА_6.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_6 та його представник - адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання не зявилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та завчасно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Згідно з статтею 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до частини другої статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобовязання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

За змістом пункту 4, 5 частини першої статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції правильно виходив з того, що розшук та заборона використання автомобіля не передбачені статтею 116 ЦПК України, як спосіб забезпечення доказів, зважаючи на те, що представником позивача не зазначено та не доведено підстав для вжиття таких заходів.

Колегія суддів також зазначає, що автомобіль НОМЕР_1, кузов №WOLF7BCB66V641237, колір «сірий», 2006 року випуску, не є доказом у справі, а є предметом спору, а тому правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2019 рокуу даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис Т. О. Денишенко

ОСОБА_8 Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 17 квітня 2019 року.