ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2275/19 Справа № 186/1109/18 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С.М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, процентів за користування грошима та трьох процентів річних від простроченої суми позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних сум, процентів за користування грошима та трьох процентів річних від простроченої суми позики (а.с.2-3).

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 02 жовтня 2011 року він надав відповідачу грошову позику в розмірі 50 000 гривень, підтвердженням є власноруч написана розписка, датована 02 жовтня 2011 року.

Добровільно позичальник відмовився повертати даний борг, а тому на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року ухваленого у справі № 186/86/15-ц, з відповідача була стягнута сума боргу 50 000 гривень та судові витрати в розмірі 621,80 гривня, а всього 50 621,80 гривні.

Листом, датованим 15 червня 2012 року та написаним власноруч відповідачем встановлено, що на суму позики 50 000 гривень від 02 жовтня 2011 року нараховуються щомісячні проценти, 3 (три) проценти від суми позики, що в грошовому еквіваленті становлять 1 500 гривень щомісячно.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2, замість повернення боргу проводить дії стосовно рухомого та нерухомого майна: відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення та інші незаконні дії з майном та коштами, незважаючи на накладення арешту, а також неправомірними діями, бездіяльністю Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, з 15 березня 2016 року (дати набрання законної сили судового рішення) і по 10 липня 2018 року, згідно зведеного виконавчого провадження ВП № 47922780 з ОСОБА_2 в примусовому порядку, за рішенням суду від 16 грудня 2015 року, справа № 186/86/15-ц, державною виконавчою службою, станом на день звернення з даною позовною заявою, в примусовому порядку було стягнуто всього 837, 95 гривень.

Індекс інфляції з 02 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2016 року становить 2 011 гривень 18 копійок. Три проценти річних від простроченої суми становить 10 250,00 гривень. Проценти за користування грошима згідно листа від 15 червня 2012 року становить 123 000 гривень.

У зв'язку із тим, що на теперішній час сума позики повернута не була, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти в розмірі 135 261,18 грн, судовий збір в розмірі 1 353 грн, судові витрати в розмірі 1 190, 25 грн, з них: витрати повязані з прибуттям до суду 631,80 грн та компенсація за відрив від звичайних занять 558,45 грн.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 91 грн 21 коп., які складаються з інфляційних втрат в розмірі 55 грн 68 коп. та 3% річних в розмірі 16 грн 48 коп., за договором позики від 02 жовтня 2011 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1353 грн 00 коп.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано, зокрема, тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині стягнення процентів за договором позики за період з жовтня 2011 року по січень 2014 року за спливом строку позовної давності, оскільки на день звернення з позовною заявою позика не повернута, рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 грудня2015 року, яке вступило в законну силу 15 березня 2016 року - не виконане і перша грошова сума була сплачена 08 листопада 2016 року. Зазначає, що в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, процентів та трьох процентів річних від простроченої суми, розрахунок яких приведений в позовній заяві, відповідає чинному законодавству, зокрема в межах строку позовної давності, тоді як визначені судом першої інстанції 55, 68 гривень, інфляційних втрат та 16, 48 грн - 3% річних не можуть вважатися законними, так як суд не обрунтував їх та не надав відповідні розрахунки, з яких виходив при задоволенні грошових вимог саме в такому розмірі. Крім того, вказує на неправильність вирішення питання про розподіл судових витрат.

Правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України, відповідач не скористався.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 50 000 гривень, а останній зобовязався повернути на першу вимогу позивача.

Дані обставини встановлені рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року та додаткового доказування не потребують в силу ст.82 ЦПК України.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року, цивільна справа №186/86/15-ц, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 02 жовтня 2011 року в розмірі 50 000 гривень та судовий збір в розмірі 1 353 гривні.

Відповідно до листа №13.23/4146 від 13 липня 2018 року Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №186/86/15-ц, виданого 16 грудня 2015 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області, було стягнуто та перераховано на користь ОСОБА_1 наступні грошові кошти: 28,04 гривень 08 листопада 2016 року, 28,04 гривень 11 листопада 2016 року, 28,04 гривень 14 грудня 2016 року, 28,04 гривень 01 лютого 2017 року, 28,04 гривень 02 березня 2017 року, 28,04 гривень 15 березня 2017 року, 28,04 гривень 11 квітня 2017 року, 28,04 гривень 18 травня 2017 року, 28,04 гривень 09 червня 2017 року, 28,04 гривень 13 липня 2017 року, 28,04 гривень 06 вересня 2017 року, 28,04 гривень 20 вересня 2017 року, 28,04 гривень 11 жовтня 2017 року, 28,04 гривень 29 листопада 2017 року, 28,04 гривень 22 грудня 2017 року, 28,04 гривень 19 січня 2018 року, 28,04 гривень 15 лютого 2018 року, 28,04 гривень 14 березня 2018 року, 28,04 гривень 25 квітня 2018 року, 305,19 гривень 09 липня 2018 року .

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За змістом статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи наведені норми закону колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування наслідків ст.625 ЦК України до даних правовідносин з огляду на непогашення суми боргу в повному обсязі на час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до боргових відносин (а.с.47).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки кошти за договором позики в належному розмірі повернуто не було, три проценти річних та інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 23 липня 2018 року, тому дані суми підлягають стягненню, починаючи з 23 липня 2015 року.

Враховуючи правову позицію ОСОБА_3 Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (п.89-91), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування грошима згідно листа від 15.06.2012 року, в цій частині доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення трьох процентів річних на суму заборгованості та інфляційних втрат за договором позики в межах позовної давності. Проте колегія суддів не може погодитись з визначеним районним судом розміром сум, що підлягають стягненню.

Так, визначаючи розмір трьох процентів, що підлягають стягненню, апеляційний суд виходить з наступного розрахунку:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів Загальна сума процентів
50 000,0023.07.2015- 07.11.20164743 %1 944.44
49 971,9608.11.2016 - 10.11.201633 %12.29
49 943,9211.11.2016 - 13.12.2016333 %135.09
49 915,8814.12.2016 - 31.01.2017493 %200.83
49 887,8401.02.2017 - 01.03.2017293 %118.91
49 859,8002.03.2017 - 14.03.2017133 %53.27
49 831,7615.03.2017 - 10.04.2017273 %110.59
49 803,7211.04.2017 - 17.05.2017373 %151.46
49 775,6818.05.2017 - 08.06.2017223 %90.01
49 747,6409.06.2017 - 12.07.2017343 %139.02
49 719,6013.07.2017 - 05.09.2017553 %224.76
49 691,5606.09.2017 - 19.09.2017143 %57.18
49 663,5220.09.2017 - 10.10.2017213 %85.72
49 635,4811.10.2017 - 28.11.2017493 %199.90
49 607,44 29.11.2017 - 21.12.2017233 %93.78
49 579,4022.12.2017 - 18.01.2018283 %114.10
49 551,3619.01.2018 - 14.02.2018273 %109.96
49 523,3215.02.2018 - 13.03.2018273 %109.90
49 495,2814.03.2018 - 24.04.2018423 %170.86
49 467,2425.04.2018 - 08.07.2018753 %304,94
4 427,01

Таким чином, за період з 23 липня 2015 року по 09 липня 2018 року (відповідно до заявлених позовних вимог) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4 427,01 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат суд виходить з наступного:

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач розраховує індекс інфляції на суми, сплачені відповідачем в межах виконавчого провадження в рахунок погашення боргу, тоді як нормою ст.625 ЦК України відповідальність у вигляді інфляційних втрат встановлена за невиконання грошового зобовязання, тобто розмір інфляційних втрат повинен розраховуватись від суми, яку позивач не отримав суми боргу, оскільки позикодавець несе втрати від неповернутої суми заборгованості.

Враховуючи викладене, інфляційні втрати за період з 23 липня 2015 року по 09 липня 2018 року складають 12 085,19 грн, відповідно до розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
23.07.2015- 07.11.201650 000,001,043 2168,22
08.11.2016 - 10.11.201649 971,961,0000,00
11.11.2016 - 13.12.201649 943,921,018898,99
14.12.2016 - 31.01.201749 915,881,0201003,26
01.02.2017 - 01.03.201749 887,841,010498,88
02.03.2017 - 14.03.201749 859,801,0000,00
15.03.2017 - 10.04.201749 831,761,018896,97
11.04.2017 - 17.05.201749 803,721,0221101,51
18.05.2017 - 08.06.201749 775,681,0000,00
09.06.2017 - 12.07.201749 747,641,016795,96
13.07.2017 - 05.09.201749 719,601,00149,62
06.09.2017 - 19.09.201749 691,561,020993,83
20.09.2017 - 10.10.201749 663,521,0000,00
11.10.2017 - 28.11.201749 635,481,0211047,71
29.11.2017 - 21.12.201749 607,441,010496,07
22.12.2017 - 18.01.201849 579,401,015743,69
19.01.2018 - 14.02.201849 551,361,0000,00
15.02.2018 - 13.03.201849 523,321,009445,71
14.03.2018 - 24.04.201849 495,281,019944,77
25.04.2018 - 08.07.201849 467,241,0000,00
12 085,19

Проте, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в межах заявлених позовних вимог в розмірі 2 011,18 грн.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період з 23 липня 2015 року по 09 липня 2018 року в розмірі 2 011,18 грн та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 4 427,01 грн, в задоволенні іншої частини цих позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині витрат, повязаних з переїздом до іншого населеного пункту, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки відповідно до ст.138 ЦПК України, їх несуть сторони.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині компенсації за відрив від звичайних справ, колегія суддів виходить з того, згідно ч.2 ст.138 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що повязані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України постанова від 27 квітня 2006 р. № 590, згідно якої сума компенсації (відшкодування) за відрив від звичайних занять обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія, і не може перевищувати її розміру, обчисленого за фактичні години відриву від звичайних занять.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є пенсіонером, судові засідання в справі відбувалися: 19 вересня 2018 року (15 хвилин); 26 вересня 2018 року (3 години 52 хвилини) суд приходить до висновку, що обґрунтованим розміром компенсації є 91 гривня 21 копійка, згідно розрахунку (4 години 07 хвилин - час судових засідань в 2018 році х 22 гривні 41 копійка - мінімальна погодинна оплата праці, встановлена Законом України Про Державний бюджет України на 2018 рік станом на 01 січня 2018 року).

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги складають 135 261 грн 18 коп., стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 6 438, 19 грн. Компенсація (відшкодування) за відрив від звичайних занять від 91 грн 21 коп. становить менше 1 копійки, у звязку з чим ці витрати компенсації також не підлягають, тобто і в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року підлягає зміні в частині визначення суми стягнутого судового збору, розмір якого слід зменшити з 1 353,00 грн. до 643, 81 грн.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з розглядом апеляційної скарги, в розмірі 965,72 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за договором позики скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, за період з 23 липня 2015 року по 09 липня 2018 року суму інфляційних втрат в розмірі 2 011,18 грн та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4 427,01 грн, а всього 6 438 (шість тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 19 коп., в задоволенні іншої частини цих позовних вимог відмовити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року змінити в частині визначення суми стягнутого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 643 грн 81 коп.

В іншій частині рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, судові витрати, пов'язані з розглядом апеляційної скарги, в розмірі 965 грн 72 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

ОСОБА_4