ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1137/19 Справа № 199/3248/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_1 , про визнання прилюдних торгів та Свідоцтва про право власності недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суд з позовом до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , про визнання акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна та Свідоцтва про визнання права власності на підставі акту недійсними. Просив визнати недійсними прилюдні торги, проведені 19.08.2013 року Спеціалізованим державним підприємством «Укрспецюст» в особі Дніпропетровського філіалу з продажу 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 13.12.1994 року № 4/2026-94; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , укладений на прилюдних торгах 19.08.2013 року з ОСОБА_1 ; визнати недійсним акт про проведення реалізації 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 13.12.1994 року № 4/2026-94; визнати недійсним Свідоцтво про право власності на майно від 22.05.2014 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.Н. на ім`я ОСОБА_1 на підставі Акта про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 (а.с.2-8).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Гребенюка О.В., про визнання прилюдних торгів та Свідоцтва про право власності недійсними задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги, проведені 19.08.2013 року Спеціалізованим державним підприємством «Укрспецюст» в особі Дніпропетровського філіалу з продажу 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 13.12.1994 року № 4/2026-94. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , укладений на прилюдних торгах 19.08.2013 року з ОСОБА_1 Визнано недійсним акт про проведення реалізації 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 13.12.1994 року № 4/2026-94; визнано недійсним Свідоцтво про право власності на майно від 22.05.2014 року, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.Н. на ім`я ОСОБА_1 на підставі Акта про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 Вирішено питання судових витрат (а.с. 197-198).

Не погодившись з рішенням, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.204-211).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.02.2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська виданий виконавчий лист № 2п/104/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 268960,0 грн., пред`явлений до виконання до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (вик. Пров. № 32072921).

05.04.2012 року державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2п/104/11 від 19.03.2012 року, яку направлено на адресу місця реєстрації боржника ОСОБА_2 АДРЕСА_2 та отримано позивачем 17.04.2012 року, що підтверджується його підписом на поштовому повідомленні про вручення.

Постановою державного виконавця від 11.12.2012 року призначено суб`єкта оціночної діяльності та проведено експертну оцінку ј частини квартири АДРЕСА_1 .

12.12.2012 року державним виконавцем направлено повідомлення боржнику про оцінку майна.

15.01.2013 року позивач звернувся до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з листом, в якому повідомив, що в межах даного виконавчого провадження був складений звіт про оцінку 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , з якою він, боржник, не погоджується та позивачу надана відповідь, що рецензування звіту про оцінку майна призначається державним виконавцем в десятиденний строк за обов`язковою наявністю певних для цього умов.

В межах виконавчого листа № 2п/104/11, 09.08.2013 року проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . Переможцем визнано ОСОБА_1 , який сплати 31 950, 0 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач (боржник) не був письмово повідомлений про дату, час, місце проведення торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. В матеріалах справи відсутні будь-які докази про отримання позивачем письмового повідомлення про проведення прилюдних торгів. Таким чином, при проведенні прилюдних торгів з продажу 1/4 частини спірної квартири були недотримані положення п.3.1 3.11 Тимчасового положення про проведення прилюдних торгів, чинного на дату проведення, що призвело до порушення прав та законних інтересів боржника, яким є позивач по справі.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції.

Главою 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до ч. 1 ст. 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1-3 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до правочинів купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу недійсним, є повернення сторін договору купівлі-продажу продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин.

Проте, сам по собі факт порушення порядку проведення прилюдних торгів не може бути безумовною підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-1884цс15 від 18 листопада 2015 року.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» й Інструкції про проведення виконавчих дій свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна.

Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення ст. 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження»), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції).

Правила ж проведення прилюдних торгів визначено Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (надалі Тимчасове положення) .

Зокрема, прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення).

Тимчасовим положенням передбачено вимоги щодо проведення таких торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3) по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4), і по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Цей висновок узгоджується і з нормами ст. 650, 655 та ч.4 ст. 656 ЦК України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення, ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 13 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, в контексті об`єкта продажу на аукціоні, є порушення вимог Тимчасового положення.

За змістом п. 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі Тимчасове положення, чинне на момент проведення прилюдних торгів), спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Отже, розглядаючи питання про дотримання при проведенні торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення, суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто встановити не тільки недотримання норм закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-42цс15 від 15 квітня 2015 року.

Позивач посилається на те, що внаслідок неповідомлення його про проведення прилюдних торгів він був позбавлений можливості бути присутнім під час проведення торгів. Проте, позивач не вказав, які саме його права як боржника у виконавчому провадженні порушені.

За таких обставин, безпідставним є посилання суду на неналежне повідомлення боржника про час та місце проведення прилюдних торгів як на підставу недійсності цих торгів.

Позивач зазначає, що неповідомлення про початок торгів порушують права та інтереси його родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з Постановою Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі №734/580/15-ц, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними .

З урахуванням зазначеного, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Зазначаючи про порушення прав родичів позивача, останній не залучив їх до участі у справі, самі родичі позивача, до суду з позовом про порушення їх прав не зверталися, у зв`язку з чим, колегія суддів не приймає до уваги дані доводи, як підставу для задоволення позовних вимог.

Позивачем по справі, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, порушень встановлених правил проведення торгів з реалізації 1/4 частини кв. АДРЕСА_1 , доведено не було, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

З урахуванням зазначеного рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст.141 ЦПК України з позивача підлягає стягненню на корить відповідача сплачений ним судовий збір в розмірі 960 грн.(а.с.203).

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_1 , про визнання прилюдних торгів та Свідоцтва про право власності недійсними відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 960 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: