Справа № 581/321/19
Провадження № 2/581/166/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
03 липня 2019 року сел. Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши в заочному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Липова Долина цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації за місцем проживання,
ВСТАНОВИВ:
Сутність заявлених до суду вимог
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі, зареєстровані її син ОСОБА_3 , невістка ОСОБА_4 , онука ОСОБА_1 та відповідачка по справі ОСОБА_2 , яка з 2012 року та по даний час у зазначеній квартирі не проживає, не відвідує це житло, не оплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні будинку, власні речі її відсутні, є громадянкою ОСОБА_5 . Через указані обставини члени родини позивача несуть зайві витрати по утриманню зазначеної власності. У позасудовому порядку відповідача з реєстрації зняти не вдається, оскільки між сторонами припинені будь-які стосунки, на даний час відповідачка є громадянкою ОСОБА_5 , точне місце її проживання не відоме, тому позивач просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним вище житловим приміщенням, зняти її з реєстрації в ньому.
Позиція позивача, відповідача по даній справі
Позивачка у судовому засіданні вимоги заяви підтримала повністю та додатково суду пояснила, що більше 7-8 років ОСОБА_2 не проживає та не користується вищевказаною квартирою, для неї вона є дочкою від першого шлюбу її теперішньої невістки; на даний час відповідач проживає, працює та створила нову сім`ю в ОСОБА_6 , у 2018 році не змогла добровільно знятися з реєстрації в належній їй квартирі через відсутність певних документів. На даний час зняття з реєстрації відповідача їй потрібно для призначення житлової субсидії.
Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання згідно з нормою п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у судові засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, заперечень проти позову не надав.
Процесуальні дії суду у даній справі
Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 травня 2019 року в даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 18 червня 2019 року о 15 год. 50 хв. 18 червня 2019 року протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 03 липня 2019 року у зв`язку з першою неявкою відповідача. 03 липня 2019 року за згодою позивача суд перейшов до заочного розгляду справи та ухвалив рішення по суті спору.
Установлені судом обставини справи
Позивач є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 32,7 кв.м. (а.с.11-13).
Згідно з довідкою виконавчого комітету Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області № 418 від 26 лютого 2019 року, у зазначеному житловому будинку зареєстровані: ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7).
Згідно з довідкою виконавчого комітету Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області № 419 від 26 лютого 2019 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).
Свідок ОСОБА_7 , під час його допиту в судовому засіданні 18 червня 2019 року, суду пояснила, що її дочка ОСОБА_2 зареєструвалася в сел. Липова Долина перед вступом до вищого навчального закладу до м. Суми, у подальшому навчалася та проживала в м. Суми. Після закінчення навчання у 2008 році вона виїхала до Китаю і вже рік з сином живе в Республіці Італія. Знятися з реєстрації в квартирі позивача вона не змогла у 2018 році через відсутність певних документів, на даний час повертатися в Україну дочка наміру немає.
Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі:
а) щодо вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням:
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
б) щодо вимоги про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку у житлі позивача:
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування.
Згідно з ч.1 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Висновки суду по суті заявлених вимог:
а) щодо вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом:
У даній справі судом установлено, що позивач є власником житлового будинку, в якому без поважних причин не проживає відповідач, як член сім`ї власника житла, більше одного року, не маючи статусу співвласника цього нерухомого майна.
Станом на день ухвалення судом даного рішення відповідач більше одного року не проживав у належному йому на праві приватної власності будинку позивача, спільним побутом протягом вказаного вище часу не був пов`язаний, втратив будь-який інтерес до цього житла (зокрема, не відвідує його та не користується ним). Зокрема, із досліджених письмових доказів та показань свідка убачається, що з 2008 року, відповідачка не проживає у зареєстрованому місці проживання в АДРЕСА_3 без повідомлення власника вищевказаного житла про будь-які причини цьому.
За таких обставин, суд уважає, що у зв`язку з непроживанням у вищевказаному житловому будинку понад один рік без поважних причин відповідач втратив право користування ним, а тому відповідно до частини другої статті 405 ЦК України він підлягає визнанню в судовому порядку таким, що втратив право користування зазначеним житлом.
На думку суду, визнання ОСОБА_2 такою, що втратилп право користування вищевказаним будинком, є втручанням держави на повагу до її житла, передбаченого ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, проте таке втручання відбувається на підставі чітко сформульованого, доступного, передбачуваного та однозначного для розуміння пересічним громадянином (у тому числі, відповідачем) вищенаведених норм національних законів, переслідує легітимну мету захисту права позивача на безперешкодне користування житлом та на призначення субсидії зі сплати житлово-комунальних послуг, є «необхідним у демократичному суспільстві» (у даному спорі суд уважає, що інтерес ОСОБА_1 . по визнанню відповідача таким, що втратив право користування житлом, належного першому, співвідноситься з метою захисту його прав та переважає інтерес відповідача бути лише формально зареєстрованим у вищевказаному житлі, практично ним не користуючись тривалий час без поважних причин та втративши із вказаним місцем проживання будь-які властиві для цих відносин зв`язки, оскільки фактично проживає в іншій країні) (аналогічних за своєю суттю та змістом висновків дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (п.40-50).
б) щодо вимоги про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку:
З огляду на вищевикладені норми законодавства, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням відповідача є окремою самостійною підставою для зняття з реєстрації такої фізичної особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке повинно бути виконано органом реєстрації в обов`язковому порядку, без додаткового покладення на нього обов`язку з примусового зняття відповідача з реєстрації в житлі позивача.
Примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку в житлі позивача, як спосіб захисту цивільного права позивача, не передбачений ні нормами ст.16 ЦК України, ні нормами спеціального закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», про застосування іншого законного способу захисту цивільного права позивач не клопотав перед судом, а тому суд уважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї частини вимоги з огляду на неналежнообраний позивачем спосіб захисту його права.
Також суд уважає, що позов до відповідного органу реєстрації про примусове зняття відповідача з реєстрації позивачем не заявлявся, а тому відсутні підстави для покладання на такий орган вищевказаного обов`язку і відповідно задоволення позову в цій частині.
Керуючись ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 282 ЦПК України суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Відмовити у задоволенні вимоги про примусове зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку з її необґрунтованістю.
Заочне рішення може бути переглянуте Липоводолинського районного суду Сумської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Липоводолинського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів із дня складення повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків суду не відомий).

Повне рішення суду складене 03 липня 2019 року.

Суддя Д. В. Бутенко