Ленінський районний суд м.Харкова
03 травня 2019р. Справа 642/6181/18 Провадження №2/642/552/19
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Пшенична Т.М.;
За участю позивача ОСОБА_3, участі представника позивача ОСОБА_4, відсутності відповідача Харківської міської ради, третя особи на боці відповідача ОСОБА_6, яки заявили про розгляд справи за їх відсутності;
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, третя особи на боці відповідача ОСОБА_6, про встановлення факту спільного проживання та визнання право власності у порядку спадкування, -
Звертаючись до суду позивач на підставі вимог ст.319, 321, 1220, 1261, 1296 ЦК України заявляє позовні вимоги до Харківської міської ради, третьої особи на боці відповідача ОСОБА_6, а саме:
- встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 разом зі своїм батьком ОСОБА_7 з травня 2013 року і по день його смерті.
- визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру, загальною площею 35,5 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивач вказав, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, який був батьком позивача по даній справі. Після його смерті відкрилась спадщина відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України
Спадщина складалась з квартири АДРЕСА_2. За життя ОСОБА_7 заповіту не складав, а відтак відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом являється позивач - ОСОБА_3 та його рідна сестра - ОСОБА_9, ці факти підтверджуються свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб ОСОБА_6
Позивач - ОСОБА_3 проживав із батьком з травня 2013 року в квартирі, яка є спадковим майном. Після смерті батька, за власний рахунок поховав його та фактично вступив в управління спадковим майном.
Спору між ОСОБА_3, як спадкоємцем першої черги та ОСОБА_9, як спадкоємцем першої черги не має, оскільки вона в 2016 році надала заяву про відмову від прийняття спадщини.
Таким чином, позивач заявляє позовні вимоги, щодо встановлення факти та визнання право власності.
Позивач, представник позивача на позові наполягав, в поясненні вказав обставини викладені в мотивування позовних вимог.
Судом в межах завалених позовних вимог, на підставі наданих доказів, встановлені наступні факти та обставини:
Свідок ОСОБА_10 у вільних поясненнях вказав, що дійсно позивач проживав з батьком.
Свідок ОСОБА_11 у вільних поясненнях вказала, що дійсно її чоловік-позивач проживач з батьком з 2013р., т.я. вони посварились на ґрунті сімейних правовідносин.
Свідок ОСОБА_12 у вільних поясненнях вказав, що позивач 507 місяців проживав з батьком до його смерті.
Свідок ОСОБА_13 у вільних поясненнях вказала, що позивач дійсно проживав разом з батьком більш півроку до смерті батька. Підстави проживання стали непорозуміння між позивачем та його дружиною.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, згідно копії свідоцтва про смерть від 01 лютого 2014р. ОСОБА_7 був батьком позивача, згідно копії свідоцтво про народження позивача від 12 травня 1967р.н.
ОСОБА_7 на момент смерті на праві власності, згідно договору купівлі-продажу від 03 грудня 2011р. належала квартира за адресою: АДРЕСА_3.
Як підтвердили свідки, що також підтверджено копією Акту від 27 жовтня 2018р. позивач з травня 2013р. проживав разом з батьком за адресою: АДРЕСА_3.
Позивач звернувся до нотаріуса с заявою про відкриття та оформлення спадщини, в цому йому було відмовлено з підстав несвоєчасного звернення до нотаріуса та не підтверджено факту спільного проживання, згідно листа від 11.03.2016р.
Третя особа заявила про відмову в отриманні спадщини, що свідчить заява третьої особи.
Дослідив та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи суд вважає:
Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ч.1 ЦПК України визначено: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом вимог статті 392 ЦК України визначено: Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом вимог статті 1216 ЦК України визначено: Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом вимог статті 1218 ЦК України визначено: До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом вимог статті 1233 ЦК України визначено:
1. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
2. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
3. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За змістом вимог статті 1233 ЦК України визначено: Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
За змістом вимог статті 1261 ЦК України визначено: 1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Вимогами статті 3 СК України визначено:
1. Сім'я є первинним та основним осередком суспільства.
2. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
З аналізу встановлених обставини та фактів, відповідно до вказаних вимог закону, суд вважає, що позивачем доведено проживання разом із батьком з травня 2013 року і по день його смерті однією сім'єю, в квартирі, яка є спадковим майном, ОСОБА_3, а тому позивач фактично прийняв спадщину у виді квартири АДРЕСА_2.
Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_3 до Харківської міської ради, третя особи на боці відповідача ОСОБА_6, про встановлення факту спільного проживання та визнання право власності у порядку спадкування, задовольнити повністю.
Вважати спільним проживанням ОСОБА_3 разом зі своїм батьком ОСОБА_7 з травня 2013 року і по день його смерті.
Визнати право власності ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом на квартиру, загальною площею 35,5 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 5705.00 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом який його ухвалив, за письмовою заявою Харківської міської ради про перегляд заочного рішення, яка повинна бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова, протягом 30ти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, або через Ленінських районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М.Євтіфієв