Справа №557/456/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судового засідання Довгалець Н.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт.Гоща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до судуз позовом, вказуючи, що 06 травня 2012 року померла її рідна сестра ОСОБА_4. Після смерті сестри залишилось спадкове майно, а саме: 1/2 частина земельної частки (паю) розміром 1.68 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства КСП «Зоря», вартістю 33 180,15 гри., яка знаходиться на території Бугринської сільської ради Гощанського району Рівненської області. Позивачка зазначає, що вказана земельна частка (пай), належала їхньому покійному батьку ОСОБА_5 на підставі сертифікат серії РВ №0225193 і після його смерті була у рівних долях поділена між його дітьми ОСОБА_6 (позивачкою по справі) та ОСОБА_4 спадкодавцею, даний факт підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 березня 2003 року серії ВАЕ №141837.

Позивачка вказує, що спадкове майно прийняла вчасно, так як на день смерті сестри вони проживали разом, що підтверджуються довідкою Бугринської сільської ради Гощанського району. Реалізувати своє право на спадкове майно не може у звязку з тим, що пошкоджено оригінал правовстановлюючого документу, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай), що підтверджується листом приватного нотаріуса Гощанського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_7 від 10.12.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Тому, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом.

Позивач до проведення судового засідання подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю та справу просить розглянути без його участі.

Відповідачі до проведення судового засідання подали заяви в яких просять справу розглядати за їх відсутності, позов визнають повістю.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підстав і ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову ,проводиться в порядку, встановленому статтями206,207цьогоКодексу.

За нормою ч.1ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, прийнявши до уваги заяви та клопотання учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 березня 2003 року серії ВАЕ №141837, що після смерті ОСОБА_5, який помер 25 листопада 1998 року, прийняли спадщину в рівних долях його діти ОСОБА_4 та ОСОБА_8. До складу спадщини входила земельна частка (пай) розміром 1.68 га в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства КСП «Зоря», яка знаходиться на території Бугринської сільської ради Гощанського району Рівненської області. Це спадкове майно належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку пай серії РВ №0225193 від 07 квітня 1997 року.

Згідно довідки, яка видана Бугринською сільською радою Гощанського району 2018 року вказано, що з спадкодавецею ОСОБА_4 Миколавною, яка померла 06 травня 2012 року на день смерті проживали та були зареєстрована позивачка по справі (сестра) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутні належні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що підтверджується ОСОБА_6 приватного нотаріуса Гощанського районного нотаріального округу ОСОБА_7 від 10.12.2018 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно з п.10Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно достатті 1225 ЦКправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову, так як ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом другої черги та вчасно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 Миколавни, яка померла 06 травня 2012 року, так як на день її смерті проживала разом з нею .

Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є неотримання спадкодавцем за життя правовстановлюючого документа на вказане майно, хоча право власності на спадкове майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно.

На підставі викладеного та керуючись п.10Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,ст. 392,1217, 1223, 1233, 1268-1270 ЦК України, ст. 12,13, 81, 189-200, 206, 210 247, 258-259, 263-268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 06 травня 2012 року, право власності на земельну частку (пай) в розмірі 1,68 умовних кадастрових гектарах,яка розташована території Бугринської сільської ради Гощанського району Рівненської області, право власності за ОСОБА_4 встановлено Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 березня 2003 року.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається через Гощанський районний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: с.Вільгір, вул.. Шевченка, 7, Гощанського району. ІПН:НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: с.Вільгір, вул.. Шевченка, 7, Гощанського району.

Відповідач: ОСОБА_3, адреса: с.Вільгір, вул.. Шевченка, 7, Гощанського району. Паспорт серії МЮ № 330920 від 10 березня 1999 року, виданий Гощанським РВ УМВС України в Рівненській області.

Суддя Пацко Д.В.