Апеляційне провадження № 22-ц/824/7857/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 756/9569/14

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»),

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Актабанк»,

ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 ,

на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва, постановлену 11 лютого 2019 рокув приміщенні суду під головуванням судді Диби О.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, заінтересовані особи: ПАТ «Актабанк», ОСОБА_3

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що між ним та ПАТ «Актабанк» 23.03.2018 укладено договір про відступлення права вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.08.2013.

Однак, при укладенні вищевказаного договору виконавчий лист банком новому стягувачу не передавався, у зв`язку з чим просило видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року заяву ТОВ «ЄАПБ» задоволено.

Поновлено ТОВ «ФК «ЄАПБ» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Актабанк» у розмірі 54 174,02 грн та судового збору у розмірі 571,74 грн.

Видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Актабанк» у розмірі 54 174,02 грн та судового збору у розмірі 571,74 грн.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу та, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд неправомірно поновив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки стягувач не надав доказів втрати виконавчого листа та не навів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Суд помилково вважав поважними зазначені товариством причини пропуску строку, як такі, що виникли незалежно від товариства.

Судом першої інстанції в порушення процесуального законодавства розглянуто заяву за відсутності її в засіданні без належного повідомлення про час і місце слухання справи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати з наведених в апеляційній скарзі підстав та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення.

Представник заявника ТОВ «ФК «ЄАПБ» та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлені належно, проте про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

У відповідності до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.10.2014 було проголошено заочне рішення, за яким позовні вимоги ПАТ «Актабанк» задоволено та розірвано договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку, укладений маж ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Актабанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 54 174,02 грн., вирішено питання щодо розподілу судових витрат (ас.ас. 57-59).

На виконання вказаного заочного рішення суду Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 756/9569/14-ц.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.07.2018 замінено стягувача ПАТ «Актабанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2/756/3974/14 про стягнення з ОСОБА_1 вказаної суми заборгованості.

Постановою Київського апеляційного суду від 14.11.2018 ухвалу суду першої інстанції від 06.07.2018 змінено, замінено стягувача ПАТ «Актабанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у виконавчому листі №2/756/3974/14 про стягнення з ОСОБА_1 вказаної суми заборгованості.

При укладенні Договору №2 про відступлення прав вимоги від 23.03.2018 між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» виконавчий лист №2/756/3974/14 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості до заявника не передавався.

Згідно відповіді Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 13.12.2018 №105392 виконавчий лист №2/756/3974/14 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості станом на 13.12.2018 не надходив та на виконанні не перебуває.

Тобто ПАТ «Актабанк», як стягувач, не передавав виконавчий документ заявнику для звернення його до виконання, заявнику невідомо його місцезнаходження, а втрата виконавчого листа позбавляє права на звернення рішення до виконання.

На дату подання заяви судове рішення не виконано.

Крім того, із матеріалів справи убачається, що виконавчий лист №2/756/3974/14 на адресу первісного стягувача ПАТ «Актабанк» судом не направлявся, хоча його представник звертався до суду із відповідною заявою.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із доведеності поважності причин для поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачі дублікату виконавчого листа.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та застосував правові норми, які регулюють спірні правовідносини, зогляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко ex ofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 433 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів втрати виконавчого листа та поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, на які товариство посилалося в своїй заяві на правильність висновку суду першої інстанції не впливають та не приймаються судом, як підстава скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вирішуючи це питання, суд першої інстанції виходив з того, що видача судом виконавчого листа, але не направлення на адресу банку оригіналу такого виконавчого листа призвело до пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не впливають на правильність постановленої судом ухвали і, з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для її скасування, тому підлягають відхиленню.

Ухвала суду ґрунтується на матеріалах справи, встановлених обставинах та відповідає вимогам закону, з огляду на що є законною і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 червня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: