Справа № 646/1026/18
№ провадження 2/646/187/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого - судді Шелест І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

у присутності позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку, який розташований за адресою: м.Харків, провул. Цигарівський, буд.16 в порядку спадкування за заповітом після смерті 21 травня 2013 року ОСОБА_5

В обґрунтування позову зазначив, що у зазначеному будинку ОСОБА_2 проживав разом з матір'ю ОСОБА_5, яка. померла 21.05.2013 року у м. Харкові, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №7113. На спадщину, що відкрилась у зв'язку із смертю ОСОБА_5Я, був складений заповіт, за яким все своє майно, в тому числі частину житлового будинку з належними до неї надвірними будівлями, що знаходиться у м.Харкові по провул. Цигарівському, буд. 16 спадкодавець ОСОБА_5 заповіла позивачу. Позивач у передбачений законом термін звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 для отримання свідоцтва про право на спадщину. Приватний нотаріус ОСОБА_3 у листі № 44/02-14 від 14 листопада 2017 року повідомила, що у документах є розбіжності у прізвищі заповідача ОСОБА_6 (згідно свідоцтва про смерть прізвище - ОСОБА_5), у поданому свідоцтві про народження ОСОБА_7 не співпадає ім'я по батькові спадкоємця. Тому нотаріус, який оформлював спадок, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Тому, оформити право на спадщину після смерті ОСОБА_5 позивач не може, оскільки виявилась розбіжність у прізвищах матері позивача у свідоцтві про народження та у свідоцтві про смерть, а також у по-батькові позивача.

Ухвалою судді від 28.02.2018 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні 04.04.2018 було задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 04.07.2018 року було закрито підготовче провадження по цивільній справі, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, дали пояснення щодо обставин справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, з невідомих причин, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Приватний нотаріус ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Крім цього, як вбачається із інформації, наведеної у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 (Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення), факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нурово, Савинського району, Харківської області та до суду надано свідоцтво про його народження, яке було видано Районним бюро РАЦС, та вбачається, що його матір'ю зазначена ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 яка померла 21.05.2013.

Судом встановлено, що житловий будинок №16 по провул. Цигарівському у м. Харкові зареєстрований на імя ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.1967 року та реєстраційного посвідчення, виданого Харківським міським бюро технічної інвентаризації. Будинок складається з жилого будинку цеглового загальною житловою площею 55 м2 (а.с 4).

Згідно з свідоцтва про народження 06 травня 1923 року народилася ОСОБА_5, батьками якої є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 3).

З наданого свідоцтва про народження вбачається, що 1 січня 1943 року народився ОСОБА_7, батьками якого записані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 3).

Згідно з даними паспорту серії ММ № 253223 позивач зазначений як ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

21.05.2013 року померла мати позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВЛ № 401398 від 22.05.2013 р (а.с. 7).

Після її смерті відкрилася спадщина, якою є спірний житловий будинок № 16 по провул. Цигарівському у м. Харкові.

ОСОБА_5 залишила заповіт на належний їй житловий будинок за адресою: м.Харків, провул. Цигарівський, буд.16, посвідчений державним нотаріусом 17 лютого 1993 року за р. № 9-1748, в якому прізвище заповідачки вказане «Горбаньова» (а.с. 6)..

Вищевказаний житловий будинок належав спадкодавцю ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 1967 року та реєстраційного посвідчення, виданого Харківським міським бюро технічної інвентаризації (а.с. 4-5).

У листі № 44/02-14 від 14 листопада 2017 року приватний нотаріус ОСОБА_3 повідомила, що у документах є розбіжності у прізвищі заповідача ОСОБА_6 (згідно свідоцтва про смерть прізвище - ОСОБА_5), у поданому свідоцтві про народження ОСОБА_7 не співпадає ім'я по батькові спадкоємця. Тому нотаріус, який оформлював спадок, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 11).

Так, прізвище позивача ОСОБА_7, в той час як прізвище спадкодавиці ОСОБА_5 (ОСОБА_6). Крім того, у поданому свідоцтві про народження на позивача ОСОБА_7 не співпадає його ім'я та по-батькові з паспортними даними, де він зазначений як ОСОБА_2. Також, у свідоцтві про народження позивача матір'ю зазначена ОСОБА_12, а у свідоцтві про смерть зазначено ОСОБА_5.

Тож, в оформленні спадщини у позивача виникли перешкоди і вирішити це можливо лише у судовому порядку.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засідання вказала, що її дід ОСОБА_6 є рідним братом ОСОБА_5. ОСОБА_2 син ОСОБА_14. Вони за життя ОСОБА_15 проживали разом ІНФОРМАЦІЯ_4. У них, з причини невірного внесення даних, були по різному записані прізвища.

Свідок ОСОБА_16 у суді зазначила, що знає родину ОСОБА_2 з 1987 року, з моменту заселення у будинок 16 по провулку Цигарівському Горбань Олексій є сином ОСОБА_17 і за життя проживав разом з мамою, одружився, з'явилися діти і все життя проживають у сусідньому будинку.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими.

Таким чином, суд вважає, що факт того, що позивач є сином померлої ОСОБА_5 є підтверджений, оскільки це підтверджується наданими до суду письмовими доказами, та показаннями свідка.

Після смерті ОСОБА_5, яка померла 21.05.2013, відкрилась спадщина на ј частину житлового будинку № 16 по пров. Цигарівському в м. Харкові.

Із наданих до суду письмових пояснень третьої особи приватного нотаріусу ОСОБА_3 вбачається, що нею відкрито спадкову справу № 6/2013 від 11.11.2013. Після чого, 14.11.2017 спадкоємець звернувся за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Зазначив, що є розбіжності у прізвищі заповідача ОСОБА_14 (згідно свідоцтва про смерть прізвище - ОСОБА_5), у поданому свідоцтві про народження ОСОБА_7 не співпадає ім'я по батькові спадкоємця. Тому нотаріус, який оформлював спадок, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 40)

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (статті 1216,1217 ЦК України)

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Встановивши, що позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у зв'язку з відсутністю доказів родинного зв'язку між ним і померлою ОСОБА_5 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі,

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред'явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем, тому судові витрати покладаються на самого позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4,5, 12,13, 133, 137,141, 259, 264,265 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1222, 1268, 1258, 1261, 1266 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином ОСОБА_5, померлої 21 травня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку № 16 по пров. Цигарівському в м. Харкові, загальною площею 55,0 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 21 травня 2013 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений 22.04.2019

Суддя І.М.Шелест