ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/160/19 Номер провадження 22-ц/814/1053/19Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

з участю представника боржника ОСОБА_2 -адвоката Янка О.О., представника стягувача ОСОБА_4 - адвоката Пушкарьової В.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Янка Олександра Олександровича

на ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2019 року, постановлену суддею Поповим М.С. (повний текст складений 13 лютого 2019 року),

у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Зачепилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Рудь Оксани Олександрівни при здійсненні примусового виконання виконавчого провадження ВП №57936001,

в с т а н о в и в:

28.01.2018 ОСОБА_2 звернувся в суд зі скаргою на дії старшого державного виконавця Зачепилівського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Рудь О.О. Просив суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця по складанню довідки-розрахунку заборгованості по аліментам;

- визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця від 16.01.2019 про арешт майна боржника;

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця про внесення відомостей про боржника ОСОБА_2 до Єдиного державного реєстру боржників від 16.01.2019;

- визнати незаконними таскасувати постанови старшого державного виконавця від 17.01.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві керування транспортними засобами.

В обгрунтування скарги посилався на неправомірність дій старшого державного виконавця при розрахунку суми заборгованості по аліментах, яка мала обраховуватися з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, а не з дня, зазначеного в рішенні про стягнення аліментів. Заперечує застосування до спірних правовідносин вимог ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 28.08.2018, оскільки заборгованість зі сплати аліментів утворилася до набуття чинності вказаної норми, а тому винесені державним виконавцем постанови та внесення даних боржника до Єдиного державного реєстру боржників є неправомірними та підлягають скасуванню.

12.02.2019 стягувач ОСОБА_4 подала в суд заяву в порядку ст.ст.182, 183 ЦПК України, в якій просила відмовити у задоволенні скарги та покласти на скаржника судові витрати, пов'язані з розглядом скарги та оплатою правової допомоги, в розмірі 1 800,00 грн. /а.с.81-87/

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області віл 12.02.2019 скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано постанови старшого державного виконавця Зачепилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Рудь О.О. при здійсненні примусового виконання виконавчого провадження №57936001: 1) від 17 січня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України; 2) від 17 січня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 праві керування транспортними засобами; 3) від 17 січня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; 4) від 17 січня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві полювання.

В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Заяву представника стягувача про відшкодування витрат стягувача на професійну правничу допомогу задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 900,00грн.

Ухвала районного суду вмотивована тим, що постанови державного виконавця від 17.01.2019 є передчасними і підлягають скасуванню, оскільки положення п. п. 1-4 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Постанова державного виконавця від 16.01.2019, а також дії суб'єкта оскарження щодо нарахування суми заборгованості та внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників узгоджуються з положеннями ст.ст.194,195 СК України, ст.9, ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому є правомірними.

Обставини відкриття виконавчого провадження та винесення обмеження щодо боржника в той час, коли згідно виконавчого листа №531/1649/2013, виданого Карлівським районним судом Полтавської області, аліменти стягнуто з ОСОБА_7, районний суд спростовує технічною опискою, оскільки, відповідно до вказаного виконавчого листа, аліменти стягнуто саме з ОСОБА_2

Заяву представника стягувача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково з підстав часткового задоволення вимог скарги.

Не погодившись із вказаною ухвалою, представник скаржника - адвокат Янко О.О. оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду в частині відмови у задоволенні скарги та в частині стягненні судових витрат на правову допомогу. Просить у цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі та відмовитиу стягненні витрат на правову допомогу.

Вважає, що Закон України «Про виконавче провадження» пов'язує момент стягнення аліментів, в тому числі заборгованості по аліментам за минулий час, з моментом пред'явлення виконавчого листа до виконання, тому в даному випадку передчасно прийняті державним виконавцем рішення щодо внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників та щодо арешту майна.

Заперечує висновки районного суду щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, оскільки при вирішенні заяви стягувача не було з'ясовано думку учасників судового процесу, тоді як стягувач не довела факт понесення витрат на правову допомогу.

28.03.2019 до апеляційного суду надійшов відзив представника стягувача - адвоката Пушкарьової В.І., в якому вона просить ухвалу районного суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не надсилали.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників боржника та стягувача,вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволенняапеляційної скарги, враховуючи наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що із 17.12.2018 у провадженні Зачепилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківської області перебуває виконавче провадження ВП №57936001 з примусового виконання виконавчого листа №531/1649/2013, виданого Карлівським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 21.08.2013 і до досягнення дитиною повноліття./а.с.7/

У межах вказаного виконавчого державним виконавцем складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментах, сукупний розмір якої за період з 01.08.2013 по 31.12.2018 становить 30 082,12 грн./а.с.8-11/ Відомості про боржника внесені до Єдиного реєстру боржників, про що складено повідомлення від 16.01.2019./а.с.12/

У межах суми звернення стягнення 30 082,12 грн. постановою державного виконавця від 16.01.2019 на все майно боржника накладено арешт./а.с.14/

Постановами державного виконавця від 17.01.2019 до боржника застосовані такі обмеження: у праві виїзду за межі України; у праві полювання; у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві керування транспортними засобами.

Частково задовольняючи скаргу, районний суд виходив з того, що оскаржувані постанови державного виконавця від 17.01.2019 є передчасними і підлягають скасуванню, оскільки положення п.п.1-4 ч. 9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають застосуванню за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання і її сукупний розмір має перевищувати суму відповідних платежів за чотири місяці. Повідомлення від 16.01.2017 державного виконавця про внесення відомостей про боржника ОСОБА_2 до Єдиного реєстру боржників та постанова державного виконавця про накладення арешту на майно боржника, розрахунок заборгованості здійснені у відповідності до вимог ст.ст.194,195 СК України,ст.9, ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та є правомірними.

Витрати заявника на професійну правничу допомогу частково стягнуті із боржника, оскільки вимоги скарги задоволені частково.

Апеляційний суд, переглядаючи ухвалу в оскаржуваній частині, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 10.11.2018, чинній на момент відкриття виконавчого провадження) виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, зокрема, з урахуванням вимог ст.ст.194,195.

03.07.2018 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесено зміни у частину першу статті 194 СК України, і наразі, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Станом на дату відкриття виконавчого провадження набули чинності зміни до ч.1 ст.195 СК України, однак вони не мають зворотної сили у часі, а тому державний виконавець неправомірно здійснив розрахунок заборгованості по аліментах у даному виконавчому провадженні за весь період від дня стягнення аліментів судом із серпня 2013 року, тоді як норма ч.1 ст.194 СК Українив попередній редакції передбачала можливість стягнення за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. У даному виконавчому провадженні виконавчий лист стягувачкою був пред'явлений вперше у грудні 2018 року, тому зроблений державним виконавцем розрахунок заборгованості за період з серпня 2013 року - є неправомірним.

За таких обставин ухвала районного суду в частині відмови у задоволенні скарги боржника ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості по аліментах підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про скасування оскарженої довідки-розрахунку.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неправомірності повідомлення державного виконавця про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників та щодо неправомірності постанови про накладення арешту на майно боржника, то такі доводи є безпідставними, зводяться до довільного тлумачення норм права.

Відповідно до ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

У випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов'язує державного виконавця для забезпечення реального виконання рішення застосовувати арешт майна (коштів) боржника, який накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже постанова державного виконавця про накладення арешту на майно боржника є правомірною.

Щодо Єдиного реєстру боржників, то відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5, система забезпечує обробку даних про боржника та вносить відомості про нього до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, крім боржників, визначених пунктом 4 цього розділу.

В Єдиному реєстрі боржників міститься інформація щодо боржників, відносно яких виконавчі провадження зареєстровані в Системі після впровадження Єдиного реєстру боржників та боржників за виконавчими провадженнями про стягнення періодичних платежів (аліментів) за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

З огляду на викладене державний виконавець на законних підставах вніс відомості про боржника ОСОБА_2 до вказаного реєстру.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат апеляційний суд виходить із положень 133,137,141, 452 ЦПК України. Враховуючи, що із заявлених ОСОБА_2 семи вимог задоволено п'ять, з урахуванням принципу пропорційності до стягнення з нього на користь стягувача підлягає 514 грн. витрат на правову допомогу (1800:7х2).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Янка Олександра Олександровича - задовольнити частково.

Ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2019 року в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_2 та в частині розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати неправомірною та скасувати довідку-розрахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_2.

В іншій частині ухвалу - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 514 грн. витрат на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.04.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак