Справа №601/316/19
Провадження № 2/601/277/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання: Бончик А.П.,

з участю представника позивача адвоката Булави М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Булава М.А. позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Почаївської міської ради народних депутатів 12 травня 1993 року. В даному житловому будинку, крім позивача ще зареєстрований його син ОСОБА_2 , однак, він не проживає в даному житловому будинку з 2017 року, фактичне його місце проживання чи перебування позивачу не відоме.

Представник позивача адвокат Булава М.А. просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, а саме - на сайті Кременецького районного суду Тернопільської області.

Оскільки, відповідач ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, у відповідності до статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань.

З свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Почаївської міської ради народних депутатів 12 травня 1993 року, вбачається що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З будинкової книги прописки громадян вбачається, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19 січня 2011 року.

З Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09 січня 2019 року слідує, що комісією в складі: депутата Почаївської міської ради Замковського М.В., представників громадськості Бедринського П.Ф. та Бойко Н.Й., проведено обстеження щодо фактично проживаючих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , 1935 року народження; ОСОБА_3 , 1938 року народження; син - ОСОБА_2 , 1973 року народження; невістка ОСОБА_4 , 1979 року народження; внучка - ОСОБА_5 , 2003 року народження; внук - ОСОБА_6 , 2011 року народження. В ході обстеження було виявлено, що ОСОБА_2 протягом останніх двох років за даною адресою не проживає.

Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог статті 72 Житлового Кодексу України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно статті 150 ЖК України, статей 319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що реєстрація відповідача ОСОБА_2 в належному позивачу житловому будинку, який не проживає за місцем реєстрації з 2017 року, порушує його права, як власника житлового будинку, в можливості розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 319, 321,391,405 ЦК України, статтями 72, 150 ЖК України, статтями 12, 76-80, 141, 265, 268, 274, 352 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , понесені ним судові витрати в розмірі 768,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 26 червня 2019 року.

Головуючий: