ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року

м. Черкаси

Справа 711/4765/18 Провадження № 22-ц/793/969/19

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого: Василенко Л.І.

суддів: Єльцова В.О., Карпенко О.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 .

розглянув у в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2019 року (ухвалене під головуванням судді Позарецької С.М. 23 квітня 2019 року о 15:38) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зменшення розміру аліментів, зміну способу стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

12 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Придніпровський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про зменшення розміру аліментів, зміну способу стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Позовні вимоги мотивував тим, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення суду, 28 січня 2010 року видано виконавчий документ, за яким відкрито виконавче провадження № ВП 35886226. Дочка зареєстрована за місцем проживання позивача. Він як батько приймає участь у вихованні та утриманні доньки, разом ходять на прогулянки та у магазини, по мірі можливості він намагається купувати для неї одяг та речі.

Стверджує, що 04 червня 2018 року після ознайомлення з матеріалами ВП № 35886226 позивач дізнався, що в них відсутній виконавчий документ і постанова про відкриття виконавчого провадження. Також відсутні докази направлення йому постанови про відкриття виконавчого провадження, при цьому, таку постанову він не отримував.

Крім того, він дізнався, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні перевірки майнового стану боржника в період з 2009 по 2015 роки. Весь час перебування виконавчого документа на виконанні, розрахунок заборгованої по аліментах здійснювався неправильно і без урахування проведених ним виплат. Крім того, на думку позивача, не враховувався і той факт, що він має невеликий дохід (приблизно 4000 грн. 5000 грн. на місяць), утримує нову родину і нараховані йому аліменти значно перевищують його дохід і розмір аліментів, визначений судом.

Просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінити спосіб стягнення вказаних аліментів шляхом їх внесення на банківський рахунок доньки, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення нею повноліття.

Звільнити повністю від сплати заборгованості по аліментах, яка виникла у зв`язку із тяжкою обставиною, що має істотне значення, в період з 01 квітня 2013 року по 01 червня 2018 року в сумі 64560 грн. 25 коп.

03 вересня 2019 року подав заяву про зміну предмету позову в якій зазначив, що оскільки розмір його заробітку є нестабільним то дана обставина, на його переконання, дозволяє зменшити розмір утримуваних аліментів із 1/4 частини всіх видів заробітку на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1013 грн. 50 коп. щомісячно.

Також, вважає за необхідне врахувати обставини, що дочка зареєстрована разом із позивачем, стягувач аліментів має значно вищий за його дохід, в свою чергу відповідач декілька разів надавав дозвіл для виїзду дитини на відпочинок за кордон, а тому розмір аліментів маже бути зменшений, а заборгованість відповідно перерахована.

Позивач вказує, що за період часу з 07 грудня 2009 року по 01 квітня 2013 року аліменти ним сплачені повністю. Окрім того, державний виконавець невірно нарахував розмір заборгованості. Незаконний арешт 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 сприяв втраті його майна.

Вважає, що відповідач використовує дитину лише як знаряддя помсти і не враховує ні інтереси дитини, ні інтереси позивача. Водночас матеріальний стан позивача не дає можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, а також сплачувати заборгованість по аліментах, оскільки його звільнено з роботи, де він мав стабільний заробіток, через постійні судові розгляди спадкової справи він не може влаштуватись на постійне місце роботи та за спеціальністю із заробітком, необхідним та достатнім для утримання не лише себе, а й своєї дочки. Вказує, що має лише засоби для щоденного проживання. Через обставини смерть його батька, зраду сестри і позбавлення його сестрою спадкового майна, права власності на своє майно, судові тяганини, його здоров`я погіршилось, що потребує відновлення та додаткових витрат.

Просив суд про повне звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, оскільки заборгованість виникла у зв`язку з тяжкими обставинами, що мають істотне значення.

Таким чином враховуючи вищенаведене, позивач остаточно просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі судового рішення від 28 січня 2010 року по справі № 2-996 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1013 грн. 50 коп., щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; змінити спосіб стягнення аліментів шляхом їх внесення на банківський рахунок дитини у сумі 1013 грн. 50 коп., щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; звільнити позивача повністю від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла у зв`язку з тяжкою обставиною, що має істотне значення, в період з 01 квітня 2013 року по 01 червня 2018 року під час виконання виконавчого листа № 2-996, виданого 28 січня 2010 року у розмірі 64560 грн. 25коп., а також вирішити питання щодо стягнення судових витрат в розмірі 19934 грн. 40 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що жодними належними, допустимими та переконливими доказами позивачем не доведено обставин щодо погіршення його матеріального стану. Факт перебування в іншому шлюбі, смерть батька позивача, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявність судових спорів щодо спадкового майна, звернення в листопаді 2018 року до відповідних органів щодо припинення підприємницької діяльності, перебування на обліку в центрі зайнятості, яке має місце у 2019 року, необхідність сплати до фіскальних органів боргу (недоїмки) фізичною особою-підприємцем, не є тими обставинами, які свідчать про неможливість сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному попереднім рішенням суду.

Крім того, позивач є працездатною особою, інших утриманців немає, володіє на праві власності нерухомим майном, а тому такі обставини були враховані судом при вирішенні даного спору.

Водночас, правові підстави для задоволення позовних вимог, щодо зміни способу стягнення аліментів, відсутні оскільки за нормами п. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду лише за позовом одержувача аліментів.

Не є доведеними обставини про те, що отримувач аліментів ОСОБА_2 використовує аліменти не за призначенням, тобто не на утримання дочки ОСОБА_5 .

Також, відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 197 СК України та повного звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах оскільки його посилання на обставини, зокрема перебування в іншому шлюбі, смерть його батька, наявність судових спорів щодо спадкового майна та погіршення у зв`язку з цим стану здоров`я, фінансових та моральних затрат, необхідності сплатити податкову недоїмку, перебування на обліку в центрі зайнятості, звернення щодо припинення підприємницької діяльності, неможливість працювати з-за перебуванні у стресі із за судових справ, факт реєстрації дитини за адресою місця реєстрації позивача (батька дитини) та сплата ним за дочку комунальних послуг, можливість матері забезпечити відпочинок дитини за кордоном, не є тими істотними обставинами за наявності яких боржника може бути звільнено від покладено на нього обов`язку сплатити заборгованість по аліментним зобов`язанням, щодо неповнолітньої дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 22 травня 2019 року, ОСОБА_1 вважаючи рішення суду в частині позовних вимог про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, просив його скасувати. Ухвалити нове судове рішення яким його позовні вимоги задовольнити частково, звільнивши його від сплати заборгованості за аліментами яка виникла у зв`язку з тяжкою обставиною, що має істотне значення, а саме погіршення здоров`я та матеріального стану в період з 01 квітня 2013 року по 01 червня 2018 року під час виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси виданого у справі про стягнення з нього на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх доходів починаючи з 07 грудня 2009 року і до повноліття в, сумі 64560 грн.25 коп. Судові витрати стягнути з ОСОБА_2

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції в порядку п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України не було зупинено провадження у зазначеній справі, виходячи з тих обставин, що на розгляді Верховного Суду знаходиться його касаційна скарга на дії та бездіяльність державного виконавця, в тому числі, щодо розрахунку заборгованості по аліментах в якій відповідно ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Також суд в порушення п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, в той час як вона не підлягала розгляду в зазначеному порядку, оскільки предметом розгляду є не самі аліменти, а спосіб їх отримання, звільнення від заборгованості по них.

Крім того, судом не враховано ті обставини, що в порушення вимог законодавства, з незрозумілих причин виконавчою службою відкрито два виконавчих провадження № ВП 25886226 та № ВП 17066230, що відповідно підтверджено листом Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 12 жовтня 2018 року № 12155вх. Водночас матеріали ВП № 35886226 не містять постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому відповідно і сторонам вона не надсилалася

Вважає, що як до квітня 2013 року так і в подальшому заборгованість по аліментах йому нарахована з явними порушеннями закону в подвійному розмірі по обом виконавчим провадженням. При цьому, у ВП № 17066230 ця заборгованість була сплачена ним, а докази в оригіналах ним були надані у ВП №17066230

Зазначає, що наявність підстав, щодо звільнення його від сплати заборгованості за аліментами виникла у зв`язку з його хворобою та іншими обставинами, що мають істотне значення. При цьому, послався на докази наявні в матеріалах справи.

Зазначив, що дійсні суми офіційних статистичних даних і суми нараховані державним виконавцем нібито з їх урахуванням відмінні між собою. Вважає, що даний розрахунок суперечить закону.

У відзиві, поданому 14 червня 2019 року, ОСОБА_2 категорично не погоджується із доводами скаржника, переконана, що підстави для скасування вказаного рішення відсутні. Зазначає, що суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази та надав їм належну оцінку.

У відповіді на відзив, поданій 24 червня 2019 року ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу повністю задовольнити.

При цьому посилається на ті ж підстави, що наведені в апеляційній скарзі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 03 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 червня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 25 червня 2019 року на 09:45 год. без повідомлення учасників справи.

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

В зв`язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Черкаської області.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Закон України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері грунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За правилами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове використання аліментів.

В свою чергу ч. 2 окресленої статті регламентовано право платника аліментів на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, у разі доведення платником нецільового витрачання аліментів одержувачем.

Крім того, ч. 2 ст. 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_1 від 19 травня 2009 року, актовий запис № 218, розірвано.

Від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 , актовий запис № 197, від 06 червня 2018 року.

Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19 січня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку починаючи з 07 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного судового рішення Придніпровським райсудом м. Черкаси 28 січня 2010 року видано виконавчий лист, який звернуто на примусове виконання через Придніпровський ВДВС ГТУЮ у Черкаській області. 30 січня 2010 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження.

В грудні 2013 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_9 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 актовий запис № 1852 від 06 грудня 2013 р.).

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_2 має дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис № 404).

У відповідності до довідки від 11 квітня 2018 року № 860, ОСОБА_2 перебувала на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості з квітня 2017 року по січень 2018 року і отримала допомогу в розмірі 14246 грн. 08 коп.

Згідно декларації, яку ОСОБА_1 19 лютого 2018 року подав до органів ДВС про доходи та майно боржника фізичної особи, ним зазначено, що джерелом доходів заробітної плати є водій таксі у розмірі 2000 4000 грн. з періодом виплати нарахування щомісяця; транспортні засоби відсутні, відомості про вклади та інші активи у банках відсутні. Між тим, у позовній заяві та в судовому засіданні позивач зазначив, що його доходи складають 4000 5000 грн. на місяць.

За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 серпня 2018 року, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 в якій зареєстрований позивач та його дочка ОСОБА_11 відповідно до даних довідки від 09 січня 2018 року, виданої КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради, земельна ділянка в садовому товаристві «Машинобудівник» та 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

З довідки-розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця Придніпровського ВДВС Дьо Л.С. від 15 червня 2018 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 66291 грн. 50 коп. за період часу з квітня 2013 року по червень 2018 року включно. При цьому у даній довідці зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку встановленому законом.

Також судом встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2019 року (справа №2-996/10, провадження № 4-с/711/2/19), яка залишена без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2019 року (справа №22ц/793/428/19) ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги на дії, бездіяльність, рішення державного виконавця Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТЮУ у Черкаській області. Зокрема, відмовлено й у скасуванні розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 .

За викладеного суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що державним виконавцем невірно здійснений розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період часу з квітня 2013 року по травень 2018 року.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У свою чергу, у відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Таким чином враховуючи приведені вимоги закону та встановлені обставини, а саме те, що визначений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментах є дійсним, обставини на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог в частині звільнення від сплати аліментів, зокрема, перебування у іншому шлюбі, смерть батька, наявність судових спорів щодо спадкового майна, та, як наслідок, погіршення стану здоров`я, та наявність фінансових та моральних затрат, наявність зобов`язань щодо сплати податкової недоїмки, перебування на обліку в центрі зайнятості, звернення стосовно припинення підприємницької діяльності, неможливість працювати в наслідок стресу із-за судових справ, факт реєстрації дочки за місцем реєстрації позивача та сплата ним комунальних послуг, можливість матері забезпечувати відпочинок дитини за кордоном, не є тими підставами за наявності яких позивач може бути звільнений від сплати заборгованості по аліментах, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

У підтвердження тяжкої хвороби позивачем до суду першої інстанції було надано клопотання про поновлення термінів подання доказів та долучення до матеріалів справи, зокрема, копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого 14-2024 КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_1 в якій зазначено діагноз: І.М.С., стенокардія напруги ІІ-ІІІ дв. а/с к/с 2/ХІ-ІІ ст. кризовий перебіг с приз. от 03.01.2019, 16.01.2019 неускладнений. Розповсюджений остеохондроз хребта в стадії загострення з вираженим больовим синдромом на фоні багаторазових систематичних стресів, яка у свою чергу не завірена у спосіб визначений цивільним процесуальним законодавством.

Наведена копія не завірена у спосіб визначений цивільним процесуальним законодавством. Інших доказів наявності у позивача тяжкої хвороби суду не було надано.

Оскільки розрахунок заборгованості по аліментах підтверджено відповідними судовими рішенням, а підстави викладені в позовній заяві, щодо повного звільнення позивача від сплати аліментів в контексті ч. 2 ст. 197 СК Україна, яка передбачає такі випадки лише у разі виникнення заборгованості у зв`язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, недоведені позивачем, апеляційний суд погоджується з приведеними висновками суду першої інстанції.

За викладеного доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції наданих позивачем доказів у підтвердження зміни його матеріального становища та тяжкої хвороби є безпідставними.

Доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не зупинено провадження у справі до розгляду Верховним Судом за касаційною скаргою ОСОБА_1 пов`язаної справи № 2-996/10, предметом розгляду якої була його скарга на дії і бездіяльність державного виконавця, в тому числі щодо розрахунку заборгованості по аліментах, не заслуговують на увагу.

Так, п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України регламентовано обов`язок суду зупинити провадження у справі, зокрема, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається у порядку цивільного судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням у іншій справі.

Згідно ст. 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 05 березня 2019 року було залишено без змін хвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги на дії, бездіяльність, рішення державного виконавця Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТЮУ у Черкаській області.

Таким чином 05 березня 2019 року ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2019 року набрала законної сили. Відкриття ж ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року касаційного провадження у наведеній цивільній справі, у відповідності до приведеного закону не є підставою для зупинення провадження, отже у суду першої інстанції були відсутні підстави щодо такого зупинення.

Щодо порушення, на переконання скаржника, розгляду вказаного спору в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний суд констатує наступне.

Як зазначалось, предметом даного спору є зменшення розміру аліментів, зміна способу їх стягнення та повне звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Усі справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є імперативно малозначними справами відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК. Цей висновок слідує з сукупного тлумачення ч. 6 ст. 19, ч. 1, ч. 2 ст. 274 та ч. 1, ч. 2 ст. 277 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Структура даної норми свідчить про її імперативний характер.

Згідно до ч. 2 ст. 274 ЦПК у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті, зокрема, не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділу майна подружжя. На відміну від ч. 1 ст. 274 у ч. 2 законодавець використовує диспозитивний принцип віднесення судом справ до категорії малозначних.

Таким чином, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (окрім випадків, визначених ч. 4 ст. 274 ЦПК України). Такі справи імперативно мають розглядатися в порядку спрощеного провадження, про що, згідно до ст. 277 ЦПК України, суд повинен зазначити в ухвалі про відкриття провадження у справі, що відповідно і було зроблено судом першої інстанції в ухвалі суду від 11 липня 2018 року.

З викладеного слідує, що суд розглянув вказану справу в поряду спрощеного позовного провадження враховуючи вище наведені норми процесуального законодавства.

Безпідставним є і посилання скаржника на те, що судом не враховано тих обставин, що в порушення вимог законодавства, виконавчою службою відкрито два виконавчих провадження № 25886226 та № 17066230, що матеріали ВП № 35886226 не містять постанови про його відкриття, та, що заборгованість по аліментах йому нарахована з явними порушеннями закону, оскільки це не є предметом даного спору так, як позивач просив суд лише зменшити розмір аліментів які стягуються на підставі судового рішення, спосіб їх стягнення та звільнити його повністю від сплати заборгованості по аліментам з підстав викладених у позовній заяві та, відповідно, визначених законодавством.

ОСОБА_1 рішення суду в частині вимог про зменшення розміру аліментів зміну способу їх стягнення з 1/4 всіх видів заробітку щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 1013 грн. 50 коп. не оскаржується та, відповідно, судом апеляційної інстанції не переглядається.

За викладеного аргументи апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви та не спростовують висновків суду першої інстанції обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до незгоди скаржника з висновками суду попередньої інстанції щодо їх оцінки.

Висновки суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, наведені в оскаржуваному скаржником рішенні є вірними та не спростовані будь-якими належними, допустимими та достовірними доказами.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2019 року в оскаржуваній частині ухвалено із додержанням вимог закону, в тому числі норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати залишити за сторонами, які їх понесли, за розгляд справи апеляційний судом.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2019 року в оскаржуваній ОСОБА_1 частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складений 25 червня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.О.Єльцов

О.В. Карпенко