Справа № 425/2447/18
Провадження № 22-ц/810/176/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, квітня місяця, 10-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Дронської І.О., Карташова О.Ю., за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 січня 2019 року у цивільній справі (№ 425/2447/18 суддя І інстанції - Москаленко В.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяною ДТП. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 16 грудня 2015 року, керуючи автомобілем Mazda-3, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухалась по своїй смузі руху по автодорозі Т1306 у напрямку руху з смт. Новоайдар до м. Сєвєродонецьк із швидкістю не більше 70 км/год. Приблизно о 16-30 годині, по даному автошляху, рухався у зустрічному напрямку ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-217030», реєстраційний номер НОМЕР_2, який на відстані приблизно 300 м від дорожнього знаку «с. Смолянинове», зі швидкістю приблизно 80 км/год. виїхав на зустрічну смугу, в результаті чого сталося зіткнення автомобілів. За фактом вказаного зіткнення автомобілів правоохоронними органами було розпочато досудове розслідування, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000229 від 17 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою прокуратури Луганської області від 19.04.2016 року було закрито кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме через відсутність отримання тілесних ушкоджень, тяжкість яких передбачена цією статтею КК України, але дії відповідача щодо спричинення дорожньо - транспортної пригоди та пошкодження її транспортного засобу знаходились у причинному зв'язку між собою. З моменту закриття кримінального провадження, питання про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху вирішено не було. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 276387 грн. 89 коп. завданих збитків; вирішити питання по судовим витратам. Позов було прийнято до розгляду і рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 січня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди у повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 січня 2019 року та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При розгляді справи суд першої інстанції встановив, що постановою прокуратури Луганської області про закриття кримінального провадження від 19 квітня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000229 від 17.12.2015 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях старшого інспектора сектору Кремінського відділу поліції ГУ НПУ в Луганській області капітана поліції ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тобто у відповідності до п.2 ч.1 ст.284 КК України ( а.с.11). З висновку експерта Луганського науково дослідного експертно-криміналістичного центру №19/113/9-1/53е від 04.04.2016 року вбачається, що в указаній вище ситуації, водію автомобіля Mazda-3 слід було керуватися технічними вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля Mazda-3 не відповідали технічним вимогам пункту 31.4.5(г) правил дорожнього руху. Якщо виїзд автомобіля ВАЗ-217030 на зустрічну смугу мав місце в наслідок дій водія цілеспрямовано виїхавшего на зустрічну смугу, то водію автомобіля ВАЗ-217030 перед зміною напрямку руху слід було керуватися технічними вимогами пунктів 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху. Якщо виїзд автомобіля ВАЗ-217030 на зустрічну смугу мав місце в наслідок того, що водій не обрав безпечну швидкість та не впорався з керуванням, то водію автомобіля ВАЗ-217030 слід було керуватися технічними вимогами пункту 12.1 Правил дорожнього руху. Питання про наявність у водія Mazda-3 технічної можливості запобігти зіткненню не має сенсу, оскільки навіть повна зупинка автомобіля Mazda-3 відповідно до технічних вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, унеможливлювала б контакту з рухомим без гальмування зустрічним автомобілем ВАЗ-217030. В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-217030 мав технічну можливість запобігти ДТП, діючи відповідно до технічних вимог пунктів 10.1,11.3 або 12.1 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору, дії водія автомобіля ВАЗ-217030 невідповідні технічним вимогам пунктів 10.1,11.3 або 12.1 Правил дорожнього руху знаходилися в причинному зв'язку з ДТП. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля Mazda-3 не відповідностей технічними вимогам пунктів Правил дорожнього руху що знаходяться в причинному зв'язку зі створенням аварійної ситуації і ДТП, не встановлено (а.с.12-16).

Відповідно висновку експерта № 41 автотоварознавчої експертизи від 15.04.2016 року, ринкова вартість автомобіля Mazda-3, реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 на 16.12.2015 року складає 222552,84 гривень. Вартість матеріальної шкоди, з технічної точки зору, спричиненої власнику автомобіля Mazda-3, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 на 16.12.2015 дорівнює ринковій вартості і складає 222552,84 гривень. Вартість відновлювальних робіт автомобіля Mazda-3, реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 на 16.12.2015 складає 276387,89 гривень (а.с.17-22).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що у матеріалах справи нібито відсутні документи про огляд автомобіля експертом після ДТП з фіксуванням пошкоджень автомобіля, а також відсутні докази попередження експерта про кримінальну відповідальність встановлену законом за завідомо неправдивий висновок, а тому суд не може посилатись на оцінку автомобіля, як на належний та на достовірний доказ. Крім того суд визнав звіт про оцінку автомобіля Mazda-3, реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 на 16.12.2015 року недостовірним і недопустимим доказом і не прийняв його. Також суд першої інстанції вказав на те, що на час ДТП відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду завдану третім особам в ТОВ СК «Європейський страховий союз», що підтверджується страховим полісом (а.с.9) - а отже позов подано до неналежного відповідача, а клопотання відповідно до ст.51 ЦПК України про заміну первісного відповідача належним відповідачем, позивачем подано не було. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду, адже до них він дійшов поспішно, з певними порушеннями норм процесуального та матеріального права, без належного врахування усіх обставин справи що підлягали вивченню та оцінці. Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження вини відповідача у вчиненному ДТП, розмірі завданої шкоди. Як вбачається з матеріалів справи у них є наявним висновок судового експерта з автотоварознавчої експертизи ОСОБА_4, що має необхідну кваліфікацію, була попереджена про кримінальну відповідальність по ст. 384, 385 КК - підпис експерта про це є наявним у експертизі (а.с. 17), при здійсненні експертного дослідження експерт здійснював огляд пошкодженого транспортного засобу, що перебував на той час на території Новоайдарського відділку поліції 18 февраля 2016 года у присутності позивачки. Висновок експерта відповідає вимогам до висновку експерта, що є передбачені статтею 102 ЦПК, зокрема у ньому є вказаним коли, де, ким (ім'я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. У висновку експерта є зазначеним що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок - на висновку міститься власноручний підпис експерта ОСОБА_4 напроти твердження щодо попередження про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України (а.с. 17). Відповідно до правил статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальної дії, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідач по справі для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на нього процесуальних обов'язків не був позбавлений права заявляти під час розгляду справи свої клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, надавати суду інші розрахунки розміру завданої шкоди, спростовувати наведені у експертизі висновки - проте не скористався цією можливістю, оспорюючи висновки судового експерта лише з формальних підстав, тоді як суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги належні та допустимі докази розміру завданої шкоди, порушивши правила оцінки доказів. Що ж до помилкового застосування судом першої інстанції норм матеріального права, то відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або законом у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку із відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону). Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Відповідно до статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону № 1961-IV. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. Оскільки з матеріалів справи вбачається що відповідно до висновку експерта № 41 про авто товарознавчу експертизу від 15.04.2016 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля Mazda 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом 16.12.2015 року складає 222 552, 84 грн.; а отже вартість матеріального збитку з технічної точки зору спричиненого власнику Mazda 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом 16.12.2015 року складає 222 552, 84 грн. Виходячи з положень пункту 30.1 статті 30 Закону № 1961-IV автомобіль MAZDA 3 р. н. НОМЕР_1, 2007 року випуску номер шасі НОМЕР_6 є технічно знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, про що зазначено у вищевказаному звіті. По справі не встановлювалась залишкова вартість автомобілю після ДТП та фактичні витрати на його відновлення - апелянт у судове засідання не з'явився. Згідно полісу № 159 цивільно - правової відповідальності відповідача застрахована ПрАТ «Європейський страховий союз», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. То з огляду на ці обставини з відповідача на користь позивача підлягають стягненню на відшкодування завданої ним внаслідок ДТП матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 172 552, 84 грн. (різниця між вартістю матеріального збитку спричинено власнику Mazda 3 та лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну за страховим полісом № 159: 222 552,84 грн. - 50 000 грн. = 172 552, 84 грн.), при цьому ОСОБА_1 повинна у подальшому здійснити передачу ОСОБА_2 пошкодженого автомобілю після відшкодування ним шкоди.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем під час подання позову сплачено з ціною позову 276 387, 89 грн. - 2763, 88 грн. (а.с.2), за подання апеляційної скарги сплачено - 4 145, 82 грн. (а.с.92), позов задоволено на 172 552, 84 грн. - 62,43 %, то до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 належить: 4318,19 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України -невідповідність висновків суду обставинам справи, а відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.01.2019 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої ним внаслідок ДТП матеріальної шкоди 172 552 гривні 84 копійки, зобов?язавши ОСОБА_1 здійснити передачу ОСОБА_2 пошкодженого автомобілю MAZDA 3 р. н. НОМЕР_1, 2007 року випуску номер шасі НОМЕР_6 після відшкодування ним шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених нею судових витрат 4318 грн 19 коп.

У іншій частині заявлених позовних вимог відмовити. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді