Справа №: 343/1332/19
Провадження №: 6/0343/45/19
У Х В А Л А

про відмову обмеження виїзду за кордон

03 липня 2019 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області подання заступника начальника відділу Долинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Карбівської Л.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника відділу Долинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Карбівська Л.М., звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання зобов"язань покладених на нього згідно постанови №16/20600/18 виданої Івано-Франківською митницею 30.01.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 1 714 817.55 грн. та постанови №11/20600/18, виданої 25.01.2018 р. Івано-Франківською митницею про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 525 742.05 грн.

В поданні зазначено, що на виконанні Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області знаходиться зведене виконавче провадження № 57880243, яке складається з: виконавчого провадження № 57804353 з виконання постанови № 16/20600/18 виданої Івано- Франківською митницею 30.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 1714817,55 грн.; виконавчого провадження №55968588 з виконання постанови № 11/20600/18 виданої 25.01.2018 року Івано-Франківською митницею про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 525742,05грн.

За вказаними виконавчими документами боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон), виконавцем 28.11.2018 року та 14.03.2018 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, якими боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією 19.03.2018 року

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання даних виконавчих документів виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити - майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Виконавцем 14.03.2018 року рекомендованим листом № 570 від 19.03.2018 року та 28.11.2018 року рекомендованим листом № 970 від 29.11.2018 року на адресу боржника надсилались виклики (копії додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання постанов митних органів, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця, декларацію про доходи та майно не надав.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що у боржника належне йому на праві власності майно відсутнє.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 29.03.2018 року повідомлено про те, що відомості про перетин кордону в базах даних не виявлено.

Однак в самих постановах митних органів вказано , що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , , неодноразово перетинав державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 07.11.2018 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 21.03.2012 року органом видачі 2610.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

В судовому засіданні заступник начальника Долинського РВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській област Карбівська Л.М. подання підтримала, просила його задоволити. Додатково пояснила, що боржнику ОСОБА_1 виклики державного виконавця надсилались рекомендованою кореспонденцією, однак даних про їх вручення у них немає. 19.04.2019 р. та 23.05.2019 року вона виїжджала по місцю проживання боржника, однак ОСОБА_1 по місцю проживанню не було. Зі слів сусідів він поїхав за межі України.

Суд, вислухавши заступника начальника відділу Долинського РВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Карбівську Л.М., вивчивши матеріали, долучені до подання, прийшов до таких висновків:

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст. 2 Протоколу № 4 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналогічне положення міститься і в ст. 12 «Міжнародного пакту про громадянські та політичні права», де зазначено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З рішення Європейського суду з прав людини «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 року вбачається, що суд визнав порушення п.п. 2 та 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції по захисту прав людини та основоположних свобод, в зв`язку з необґрунтованим втручанням в право заявника на виїзд з країни. Оскільки в якості обґрунтування обмеження права заявника на виїзд з країни, служба судових виконань посилалась на несплату заборгованості по судовому рішенню добровільно, не зазначивши ніяких інших причин для застосування даної міри, не пояснивши, як обмеження на виїзд може допомогти меті стягнення заборгованості. З врахуванням викладеного Європейський суд дійшов висновку, що національна влада не виконала своїх обов`язків по забезпеченню того, що будь-яке втручання в право особи на виїзд з країни, виправдано і співмірно на протязі всього терміну його дії у відповідних обставинах справи.

Згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від їх виконання, поки не буде доведено протилежного. Тому зобов`язання державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не є абсолютним, а виникає лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішення чи то рішень інших органів (посадових осіб).

При зверненні до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України тягар доказування наявності факту ухилення від виконання зобов`язань покладається на державного виконавця. При цьому ухиленням від виконання зобов`язань є свідоме вчинення боржником діяння (дії або бездіяльності), що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Така юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України передбачена законом не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, при цьому дії боржника по ухиленню від виконання судового рішення повинні бути зазначені в поданні.

Звертаючись до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, державний виконавець вказує, що з часу відкриття виконавчого провадження боржник добровільно рішення суду не виконує, майна, на яке можливе звернути стягнення, в останнього не виявлено, боржник ніде не працює, не отримує пенсію, рахунків відкритих не виявлено, у зв`язку із чим сума боргу залишається непогашеною.

Відповідно до копії постанови в справі про порушення митних правил №11/20600/18 Івано-Франківської митниці ДФС від 25.01.2018року , ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів:525742,05грн.

Виконавче провадження відкрито 14.03.2018р., що підтверджується постановою заступника начальника відділу Долинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Карбівської Л.М. від 14.03.2018р., (ВП №5596858) .

Відповідно до копії постанови в справі про порушення митних правил №11/20600/18 Івано-Франківської митниці ДФС від 30.01.2018року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні

порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів:1714817,55 грн.

Виконавче провадження відкрито 28.11.2018р., що підтверджується постановою заступника начальника відділу Долинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Карбівської Л.М. від 28.11.2018 (ВП №57804353) .

Виконавчі провадження №55968588, №57804353 об`єднано у зведене провадження №57880243, що підтверджується постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження заступника начальника відділу Долинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Карбівської Л.М. від 07.12.2018 року.

Згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається адресатам рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Проте, додані до подання матеріали не містять доказів про вручення боржнику ОСОБА_1 постанов заступника начальника відділу Долинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Карбівської Л.М. від 14.03.2018р., від 28.11.2018 р. та від 07.12.2018р. Список згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих №270 та №856 , в якому одним із адресатів вказаний ОСОБА_1 , не свідчить про те, що йому направлено саме постанови про відкриття виконавчого провадження, а також відсутні розписки про вручення боржнику таких постанов, як і докази про обізнаність боржника з наявністю зведеного виконавчого провадження, відповідної заборгованості та можливістю її погашення.

До подання долучені докази про відсутність у ОСОБА_1 зареєстрованих за ним транспортних засобів , права власності на земельні ділянки.

Однак, вказані відповіді не свідчать про свідоме вчинення боржником дій чи бездіяльності, що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у зведеному виконавчому провадженні, не доводять, що ОСОБА_1 знає про відкриття виконавчих проваджень та має всі реальні можливості виконати обов`язок з погашення боргу.

На обгрунтування необхідності обмеження боржника у праві виїзду за межі України долучено: акт державного виконавця від 19.04.2018р., в якому зазначено, що за адресою вказаною в в/д перевірити майновий стан неможливо, оскільки кв. АДРЕСА_1 зачинена. Виклик з повідомленням про наявність виконавчого провадження залишено в дверях квартири; акт державного виконавця від 23.05.2019р., в якому зазначено, що перевірити майновий стан боржника за місцем реєстрації та проживання неможливо, оскільки квартира зачинена. Зі слів сусідів ОСОБА_1 , перебуває за межами України.

При цьому ж виконавцем не вчинено жодних дій з метою з`ясування місця перебування боржника, чи відомо йому про наявні виконавчі провадження, чи має можливість він оплатити борг.

Вих. №4037 від 16.03.2018 р. боржнику направлено виклик державного/приватного виконавця яким зобов`язано ОСОБА_1 з`явитися до виконавця 23.03.2018 року о 10:00 год. за адресою 77500 Івано-Франківська область Долинський район м.Долина прос.Незалежності,3 щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

Однак головним державним виконавцем не долучено, доказів відправки виклику боржнику, не підтверджено той факт, що він його отримав, відсутня будь-яка інформація про вручення йому цього виклику рекомендованим пріоритетним листом.

Вих. №19452 від 28.11.2018 р. боржнику направлено виклик державного/приватного виконавця яким зобов`язано ОСОБА_1 з`явитися до виконавця 05.12.2018 року о 09:00 год. за адресою 77500 Івано- АДРЕСА_2 Долинський район м.Долина прос.Незалежності,3 щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату , однак фіскальний чек від 29.11.2018р. , долучений державним виконавцем, як доказ відправки виклику боржнику, не підтверджує той факт, що він його отримав, також відсутня будь-яка інформація про вручення йому цієї вимоги рекомендованим пріоритетним листом.

Будь-яких інших доказів на обгрунтування того, що боржник ухиляється чи то має намір ухилятись від виконання рішення, заступник начальника відділу ДВС у поданні не навела.

Ураховуючи вищенаведене у своїй сукупності, суд приходить до висновку що подання заступника начальника відділу Долинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області є необґрунтованим, у ньому не наведено жодних доказів, що боржник знає про виконавчі провадження, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього, а тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ст. 12 "Міжнародного пакту про громадянські та політичні права", ст. ст. 18, 28 Закону України "Про виконавче провадження", ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", ст. 12 ЦПК України, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволені подання заступника начальника відділу Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Карбівської Л.М., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього згідно постанови №16/20600/18 виданої Івано-Франківською митницею 30.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь держави штрафу в сумі 1714817,55 грн., та постанови №11/20600/18 виданої 25.01.2018 року Івано-Франківською митницею про стягнення з ОСОБА_1 , на користь держави штрафу в сумі 525742,05 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Тураш В.А.