РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року

м. Рівне

Справа № 565/2203/17

Провадження № 22-ц/4815/535/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Гордійчук С.О.

судді:. Хилевича С.В., Шимків С.С.

учасники справи :

позивач : ОСОБА_1

відповідач: ПАТ «Кредобанк»,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду від 28 березня 2018 року, ухвалено у складді судді Зейкана І.Ю., у справі №565/2203/17

в с т а н о в и в :

20 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «Кредобанк», про стягнення пені за порушення грошового зобов`язання.

В обґрунтування позову вказує, що відповідно до п.22 договору про участь у Фонді фінансування будівництва, у разі коли фактична загальна площа Об`єкта інвестування є меншою за проектну площу об`єкта більш як на 0,5 вимірних одиниць (квадратних метра), що підтверджено даними забудовника про фактичну загальну площу Об`єкта інвестування, Управитель протягом 15 банківських днів повертає Довірителю, на підставі його письмової заяви, суму коштів визначену виходячи з кількості вимірних одиниць Об`єкта інвестування, на яку зменшилась загальна площа Об`єкта інвестування та поточної ціни вимірної одиниці такого об`єкта на день проведення розрахунків.

З листа ПАТ «Кредобанк», який отримав 03.01.2017 року, довідався, що фактична загальна площа об`єкта інвестування складає 16,9 кв.м, оплачена ним площа об`єкта - 17,8 кв.м, різниця між проектною та фактичною загальною площею даного об`єкта складає 0,9 кв.м. Ціна за кв.м складає 10 200 грн., а отже сума до повернення складає 9180 грн.

08.01.2017 року направив до ПАТ «Кредобанк» заяву про повернення коштів із зазначенням реквізитів, яку відповідач отримав 13.01.2017 року. Проте, кошти банк повернув лише 28.04.2017 року. На підставі п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» просив стягнути з відповідача пеню в сумі 55080 грн з врахуванням збільшених вимог за період з 09.06.2016 по 25.12.2016 та з 03.02.2017 по 28.04.2017 часу введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28.03.2018 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Кредобанк" про стягнення пені на підставі п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за безпідставністю.

Рішення суду мотивоване тим, що обов`язок відповідача щодо повернення коштів, передбачений п.22 вказаного договору, не є послугою чи роботою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак відсутні підстави для задоволення вимог.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі позивач вказує, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, не обґрунтоване та не викладені всі обставини справи.

Просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог повністю.

ПАТ "Кредобанк" подав на апеляційну скаргу відзив, в якому вважає доводи апеляційної скарги абсолютно безпідставними, необґрунтованими, а оскаржуване рішення таким, що винесене з дотриманням усіх вимог законодавства.

Просить рішення залишити без зміни, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що 23.03.2016 між відповідачем ПАТ «Кредобанк», як управителем та позивачем, як довірителем, укладений договір № 40 про участь у фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ).

Відповідно до п.22 та 23 вказаного договору, у разі коли фактична загальна площа Об`єкта інвестування є меншою за проектну площу об`єкта більш як на 0,5 вимірних одиниць (квадратних метра), що підтверджено даними забудовника про фактичну загальну площу Об`єкту інвестування, Управитель протягом 15 банківських днів повертає Довірителю на підставі його письмової заяви суму коштів, визначену виходячи з кількості вимірних одиниць Об`єкту інвестування, на яку зменшилась загальна площа Об`єкта інвестування та поточної ціни виміри одиниці такого об`єкта на день проведення розрахунків. Уточнення фактичної загальної площі Об`єкта інвестування здійснюється на підставі матеріалів технічної інвентаризації.

Копією листа ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , підтверджується, що сума, яка підлягала поверненню позивачу, як різниця вартості між проектною та фактичною загальною площею об`єкта інвестування, становить 9180 грн.

Також у листі було зазначено, що для проведення остаточних розрахунків та отримання Довідки про повну сплату вартості Об`єкта інвестування, Довірителю необхідно звернутися до відділення ПАТ "Кредобанк" у м. Львів з оригіналом Свідоцтва про участь у ФФБ, документом, що посвідчує особу Довірителя (паспорт) та ІПН код.

За умовами п.2 Довіритель приймає на себе зобов`язання виконувати Правила фонду та передати Управителю в обсягах та на умовах цього договору кошти в управління з метою отримати у власність Об`єктів інвестування.

Згідно підпунктів 5) та 6) пункту 7 Договору №40 від 23.03.2016 року Управитель зобовязаний передати Довірителю, який повністю проінвестував закріплений за ним Об`єкт інвестування, майнові права на такий об`єкт за договором про уступку майнових прав; а також надати після введення Об`єкта будівництва в експлуатацію та здійснення остаточних розрахунків Довірителя з Управителем Довірителю в обмін на свідоцтво про участь у фонді відповідно до Правил фонду та цього Договору довідку про право Довірителя на набуття у власність закріпленого за ним Об`єкта інвестування.

Оригінал Свідоцтва про участь у ФФБ Банком було отримано 28 квітня 2017 року і в цей же день Довірителю було видано Довідку №40 про оплату 100 (сто) відсотків фактичної загальної площі об`єкта інвестування та проведено остаточний розрахунок з Довірителем.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб, а послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Таким чином, в розумінні цього Договору послуга, яка надається відповідачем це отримання у власність Об`єкта інвестування (парко місце).

Вказане свідчить про те, що позивач відповідно до умов п.22 Договору не є споживачем фінансових послуг, а тому останній не несе відповідальність, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто сплати пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення у разі порушення п.22 Договору.

Отже, суд першої інстанції проаналізувавши правові норми, передбачені п.п.17, 21 ч.1 ст.1, ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», а також зміст досліджуваного договору № 40 від 23.03.2016 року, дійшов правильного висновку, що обов`язок відповідача щодо повернення коштів, передбачений п.22 вказаного договору, не є послугою чи роботою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду від 28 березня 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 08 травня 2019 року

Головуючий :

Судді :