Провадження № 2/742/214/19
РІШЕННЯ
23 квітня 2019 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
Аргументує свої вимоги тим, що 29 серпня 2016 року між нею та відповідачем було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого вона передала відповідачу гроші у сумі 104400 грн. 00 коп., що становить еквівалент 4000 доларів 00 центів США на день підписання договору. Відповідач зобов»язалася повернути борг готівкою в еквіваленті 4000 доларів США на дату повернення боргу в строк до 31 грудня 2016 року, про що надала розписку.
Оскільки відповідач не виконала зобов»язання у передбачений договором позики строк, то позивач і просить стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням суми інфляційних витрат та 3% річних.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 06 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 09 год. 00 хв. 17 січня 2019 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.01.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 11 год.30 хв. 14.02.2019 року.
У зв»язку з перебуванням судді на лікарняному розгляд справи відкладено до 11 год. 30 хв. 05 березня 2019 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.04.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 12 год.00 хв. 23 квітня 2019 року.
ІІІ. Позиції сторін.
В судове засідання представник позивача не з»явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але надав заяву в якій позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволення, справу розглядати без його участі.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
29 серпня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено письмовий договір позики грошей, відповідно до якого ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_2 104400 грн. 00 коп., що становить еквівалент 4000 дол.США на день підписання договору. Зазначену суму грошей ОСОБА_3 отримала повністю і зобов»язалася повернути готівкою, в еквіваленті 4000 дол. США на дату повернення боргу, в строк 31.12.2016 року(а.с.9).
29 серпня 2016 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_2 розписку, в якій зобов»язалась повернути борг у сумі 4000 дол. США готівкою, в строк до 31 грудня 2016 року(а.с.10)
09 листопада 2017 року ОСОБА_3 надала розписку про передачу ОСОБА_2 1000 дол. США в рахунок часткового погашення договору позики грошей від 29 серпня 2016 року(а.с.11)
04 грудня 2017 року ОСОБА_3 надала розписку про передачу ОСОБА_2 1000 дол. США в рахунок часткового погашення договору позики грошей від 29 серпня 2016 року(а.с.12)
18 грудня 2017 року ОСОБА_3 надала розписку про передачу ОСОБА_2 1000 дол. США в рахунок часткового погашення договору позики грошей від 29 серпня 2016 року(а.с.13)
17 січня 2018 року ОСОБА_3 надала розписку про передачу ОСОБА_2 500 дол. США в рахунок часткового погашення договору позики грошей від 29 серпня 2016 року(а.с.14)
Відповідно до наказів ТОВ «Глобал Селз» №01/2016-К від 02 серпня 2016 року та №01/2017-к від 17.03.2017 року, ОСОБА_3 в період з 02.08.2016 року по 17.03.2017 року перебувала на посаді генерального директора ТОВ «Глобал Селз».
Згідно розрахунку наданого представником відповідача сума заборгованості становить 113,69 дол. США та 3% річних від суми заборгованості 223,92 дол. США, а всього відповідно до курсу НБУ станом на 17.04.2019 року заборгованість становить 5983, 14 гнр( а.с.108).
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.ст.526-527 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Статтею 612 ЦК визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох обо більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.
Згідно з ч.3 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено письмовий договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику у сумі 4000 дол. США, а остання на підтвердження цього надала розписку, зобов»язавшись повернути борг до 31 грудня 2016 року.
Відповідач позику повертала частинами, а саме: 09.11.2017 року 1000 дол. США, 04.12.2017 року 1000 дол. США, 18.12.2017 року 1000 дол. США, 17.01.2018 року 500 дол.США.
Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що в рахунок заборгованості за договором позики підлягає зарахуванню вартість майна( оціненого відповідачем в суму 531,70 доларів США), яке ОСОБА_2В забрала в своє розпорядження та яке належало відповідачу, оскільки пунктом 1 договору позики від 29.08.2016 року визначено, що повернення заборгованості за договором позики здійснюється шляхом повернення готівки.
Крім того, відповідачем не надано жодних доказів на спростування твердження позивача, що дані кошти були сплачені відповідачем в рахунок заборгованості по сплаченим збиткам та були оприбутковані ТОВ «Глобал Селз» .
Щодо вимог стягнення інфляційних витрат та 3% річних.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідно до умов договору ОСОБА_3 повинен повернути ОСОБА_2 кошти отримані за договором позики до 31 грудня 2016 року.
Оскільки, після настання граничного терміну повернення боргу за договором позики відповідач не виконала умови договору щодо повернення коштів, то суд вважає є всі підстави для стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми.
Суд не погоджується з розрахунками 3% річних наданими сторонами, та самостійно здійснює розрахунок боргу з урахуванням курсу НБУ станом на 24.04.2019 року( день ухвалення рішення), який складає 26,677 грн за 1 дол. США.
Розрахунок здійснено виходячи з наступного :
за період 01.01.2017 року по 09.11.2017 року 102,90 дол. США( 4000 дол. США) х 3х313 (кількість днів прострочення)/100/365 (днів року);
09.11.2017 року відповідачем повернуто 1000,00 дол.США;
за період з 10.11.2017 року по 04.12.2017 року 6,16 дол. США (3000 дол. США) х 3 х25 (кількість днів прострочення)/100/365 (днів року);
04.12.2017 року відповідачем повернуто 1000,00 дол.США;
за період з 05.12.2017 по18.12.2017 року 2, 30дол. США ( 2000 дол. США) х 3 х14 (кількість днів прострочення)/100/365 (днів році);
18.12.2017 року відповідачем повернуто 1000,00 дол.США;
за період з 19.12.2017 р.-17.01.2018 р.- 2,46 дол. США (1000 дол. США х 3 х30 (кількість днів прострочення)/100/365 (днів року);
17.01.2018 року відповідачем повернуто 500,00 дол.США;
за період з 18.01.2018 р. по 23 серпня 2018 року 8,96 дол. США (500 дол. США) х 3 х218 (кількість днів прострочення)/100/365 (днів року).
Загальна сума 3% річних з 01.01.2017 по 23.08.2018 року становить 122,78 дол. США, що в еквіваленті на гривню становить 3 275,40 гривень.
Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог..
Виходячи з принципу диспозитивності, з урахуванням того, що позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних , які складають 3,171,53 гривни , то не дивлячись на більший розмір 3% річних, який визначений судом, з відповідача підляга стягненню 3 171,53 гривни , тобто сума яка зазначена в позовній заяві.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом з тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.
Разом з тим у випадку порушення грошового зобов'язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають.
Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року № 6-284цс17 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.
Виходячи з викладеного вище суд вважає, що оскільки відповідач повинен виконати грошове зобов»язання виражене в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті то позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат не підлягають задоволенню.
За таких обставин, суд приходть до висновку про часткове задоволення позивних вимог.
VІ. Розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволенно частково( на 53,28%), то судовий збір за підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі пропорційно задоволеним вимогам в сумі 375 грн. 51 коп.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.263-265,273,279, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки м.Київ, вул.Зернових Братів (Червонопартизанська) буд.14/18, кв.24, 375 (триста сімдесят пять) грн. 51 коп. в рахунок повернення коштів за судовий збір сплачений при подачі позовної заяви.
В іншій частині позовних вимог- відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Коваленко А.В.