Постанова

Іменем України

15 квітня 2019 року
м. Київ

справа № 511/2896/16-ц
провадження № 61-33153св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Штелик С. П.,

учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , 5 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області,
відповідачі: 5 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області, ОСОБА_1 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 березня 2017 року в складі судді Теренчук Ж. В. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2017 року в складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Калараш А. А., Погорєлової С. О.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області (далі 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області) про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що починаючи з 22 липня 2013 року вона працювала в 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області на посаді провідного бухгалтера фінансово-економічної групи.
Наказом командира 718 окремого навчального автомобільного батальйону від 17 березня 2016 року № 31 ОСОБА_1 призвана на військову службу за контрактом до Збройних Сил України строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію зі збереженням робочого місця (посади) та середнього заробітку, про що повідомила відділ кадрів за місцем роботи і подала відповідну заяву та припис з військового комісаріату.

Спочатку ОСОБА_1 була зарахована та проходила військову службу в навчальній роті у смт Десна в/ч НОМЕР_1 , а в подальшому з 07 квітня 2016 року була направлена для проходження служби до 8 центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах, де проходить службу до цього часу.

Наказом 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області від 06 квітня 2016 року № 62 ОСОБА_1 звільнено від роботи з 17 березня 2016 року на підставі статті 119 КзПП України на час фактичного несення служби у зв`язку із добровільним вступом на військову службу за контрактом на особливий період до оголошення демобілізації із збереженням займаної посади та середньомісячної заробітної плати.

Наказом 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області від 12 грудня 2016 року № 187 скасовано наказ від 06 квітня 2016 року № 62 про звільнення та звільнено ОСОБА_1 за пунктом 3 статті 36 КзПП України у зв`язку зі вступом на військову службу за контрактом 15 березня 2016 року, сплачено компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки та стягнуто надлишково виплачені кошти у розмірі 31 899,50 грн.

ОСОБА_1 вважала, що її було звільнено з роботи незаконно з порушенням частини третьої статті 119 КЗпП України. Крім того, її не повідомили належним чином про звільнення, трудову книжку, витяг з наказу про звільнення їй не видано, повний розрахунок адміністрацією не здійснювався, що спричинило їй моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

У січні 2017 року 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення надлишково сплачених коштів в сумі 31 899,50 грн, які вона отримала як середній заробіток за час звільнення на період несення військової служби з 15 березня 2016 року.
Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ начальника 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області від 12 грудня 2016 року № 187 про скасування наказу від 06 квітня 2016 року № 62 про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного бухгалтера фінансово-економічної групи за пунктом 3 частини першої статті 36 КЗпП України про стягнення надлишково виплачених коштів.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера фінансово-економічної групи 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській областіз 15 березня 2016 року.
Визнано ОСОБА_1 такою, що на підставі статті 119 КЗпП України звільнена з посади провідного бухгалтера фінансово-економічної групи 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській областіна час фактичного несення служби в зв`язку з добровільним вступом на військову службу за контрактом на особливий період до оголошення демобілізації із збереженням займаної посади та середньомісячної заробітної плати з 17 березня 2016 року на підставі наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області від 06 квітня 2016 року № 62.
Стягнуто з 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській областіна користь ОСОБА_1 середній заробіток за час проходження військової служби та вимушеного прогулу з 12 грудня 2016 року до 27 березня 2017 року в розмірі 16 914,18 грн.
Стягнуто з 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській областіна користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн.
У решті позову ОСОБА_1 відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця допущено до негайного виконання.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на ОСОБА_1 розповсюджуються гарантії, встановлені частиною третьою статті 119 КЗпП України.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2017 року рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 березня 2017 року залишено без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.
У касаційній скарзі 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що на ОСОБА_1 не розповсюджуються гарантії, встановлені частиною третьою статті 119 КЗпП України.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Суд установив, що ОСОБА_1 з 22 липня 2013 року працювала на посаді провідного бухгалтера фінансово-економічної групи 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області (наказ по особовому складу від 22 липня 2013 року № 11).

14 березня 2016 року ОСОБА_1 подала до відділу кадрів 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області заяву про її вибуття до 184 навчального центру (с. Старичі Львівської області) для проходження військової служби за контрактом від ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням зберегти за нею місце роботи та займану посаду; повідомлення Роздільнянського районного військового комісаріату від 14 березня 2016 року № 2/203 про її вибуття до 184 навчального центру; припис ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14 березня 2016 року № 399/ВКП, яким молодшому сержанту ОСОБА_1 пропонується 14 березня 2016 року вибути у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 навчального центру (с. Старичі) для остаточного вирішення і прийняття на військову службу за контрактом на посаду ВОС-900 (для в/ч 8 ЦЗІ) у Збройних Силах України.

Такі документи стали підставою для видання 14 березня 2016 року керівником військового комісаріату наказу № 45 про визнання ОСОБА_1 такою, що 14 березня 2016 року вибула до 184 навчального центру (с. Старичі Львівської області) для проходження військової служби за контрактом.
Суд також установив, що ОСОБА_1 добровільно вступила на військову службу за контрактом, на підставі наказу командира 718 окремого навчального автомобільного батальйону від 17 березня 2016 року № 31 її зараховано на військову службу за контрактом строком на особливий період до оголошення демобілізації з 17 березня 2016 року. Наказом командира в/ч НОМЕР_3 від 17 березня 2016 року № 58 ОСОБА_1 спочатку зараховано до навчальної роти і списків особового складу військової частини.
17 березня 2016 року ОСОБА_1 підписала контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, термін дії контракту визначено у три роки.
Згідно з наказом начальника 8 центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах (по стройовій частині) від 07 квітня 2016 року № 31 саме з цієї дати ОСОБА_1 проходить військову службу у 8 центрі захисту інформації та кібернетичної безпеки в інформаційно-телекомунікаційних системах.
06 квітня 2016 року до ОСОБА_1 з Роздільнянського районного військового комісаріату надійшов супровідний лист від 06 квітня 2016 року № 2/308 з посвідченими належним чином копіями витягу з наказу командира 718 окремого навчального автомобільного батальйону від 17 березня 2016 року № 31 про зарахування ОСОБА_1 на військову службу за контрактом та довідки в/ч НОМЕР_3 від 25 березня 2016 року № 127/32, виданої ОСОБА_1 , про те, що вона перебуває на військовій службі за контрактом у в/ч НОМЕР_3 з 15 березня 2016 року.

06 квітня 2016 року наказом керівника 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області (по особовому складу) № 62 відповідно до статті 119 КЗпП України ОСОБА_1 провідного бухгалтера фінансово-економічної групи 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області звільнено від роботи з 17 березня 2016 року на час фактичного несення служби у зв`язку із добровільним вступом на військову службу за контрактом строком на особливий період до оголошення демобілізації, із збереженням займаної посади та середньомісячної заробітної плати.

Наказом начальника 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області від 12 грудня 2016 року № 187 наказ від 06 квітня 2016 року № 62 про звільнення ОСОБА_1 на підставі статті 119 КзпП України скасовано, ОСОБА_1 звільнено за пунктом 3 статті 36 КЗпП України з 15 березня 2016 року в зв`язку з вступом на військову службу за контрактом. З цього часу ОСОБА_1 припинено виплату середнього заробітку за місцем роботи.

Підставою для скасування наказу став звіт фінансового аудиту 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області від 16 грудня 2016 року та наданий в процесі перевірки контракт ОСОБА_1 з Міністерством оборони України, укладений нею 17 березня 2016 року, оскільки на військову службу вона вступила добровільно.

Статтею 119 КЗпП України передбачено гарантії для осіб, що проходять військову службу, зокрема, право на збереження посади та середнього заробітку на час проходження служби.
Зміст цієї норми свідчить про те, що правове значення мають види військової служби, її підстави, терміни дії особливого стану, початку та завершення мобілізації, демобілізації та наявності кризової ситуації, що загрожує національній безпеці.
У редакції цієї статті станом на час виникнення правовідносин передбачено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.
Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Системний аналіз норм законів України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указ виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», свідчать про те, що період, під час якого укладено контракт, є особливим, саме таке роз`яснення, надане Відділом правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України, відповідно до якого таким періодом вважається час з 18 березня 2014 року до 22 квітня 2016 року.
З наказу командира 718 окремого навчального автомобільного батальйону відомо, що з ОСОБА_1 17 березня 2016 року укладено контракт на особливий період до оголошення демобілізації, що є підтвердженням розповсюдження на неї гарантій, визначених законодавством, а також його укладення під час визначеного часу.
Відповідачем не спростований висновок про те, що на час укладення контракту з ОСОБА_1 набрало чинності рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності України», введене в дію Указом Президента України від 02 березня 2014 року № 189/2014, яким констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Таким чином, відсутність в контракті зазначення того, що він укладений на особливий період до оголошення демобілізації з огляду на викладені обставини не спростовує факту його укладання саме в таких умовах, тому доводи касаційної скарги в цій частині не можуть бути підставою для скасування судових рішень.
Суд касаційної інстанції вважає, що висновки судів відповідають та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судами правильно застосовано закон, який підлягав до застосування, тому підстав для скасування судових рішень немає.
Поширення гарантій щодо збереження місця роботи законодавець не ставить у залежність від виду контракту, а тільки умову, що такі гарантії надаються особі у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, а саме: під час мобілізації, на особливий період.
Рішень про повну демобілізацію усіх призваних під час мобілізації військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.
Доводи касаційної скарги на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу 5 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

А. О. Лесько

С. П. Штелик