07 травня 2019 року м. Кремінна
Справа № 414/929/19
Провадження № 2/414/304/2019
Кремінський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Безкровного І.Г.,
за участю секретаря с/з ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації Луганської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_7, в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Кремінської РДА Луганської області,
В обґрунтування позову зазначається, що ОСОБА_7 є власником житлового будинку з будівлями, що розташований за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Кудряшівка, вул. Донецька, 2. За вказаною адресою зареєстровані: син позивача ОСОБА_8, невістка позивача ОСОБА_9 та його онука ОСОБА_10, які з 2014 року за місцем своєї реєстрації не проживають.
Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають. В той же час, факт реєстрації відповідачів перешкоджає позивачу у реалізації його права власності на вказаний будинок, у звязку з чим позивач просив суд визнати відповідачів таким, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням.
У судове засідання позивач та його представник не зявилися, остання через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також вказала, що позовні вимоги позивач підтримує.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило, відзиву на позов не подали.
Представник третьої особи у судове засідання не зявився, головний спеціаліст служби у справах дітей Кремінської РДА Луганської області ОСОБА_11 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, в якій також вказала, що позовні вимоги підтримує.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку із неявкою в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ними не повідомлялися, відзиву на позову вони не подали, а позивач та його представник не заперечували проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала.
Також у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 16 листопада 2005 року позивач ОСОБА_7 набув права власності на житловий будинок із будівлями, що розташований за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Кудряшівка, вул. Донецька, 2, що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 1737691 від 16.11.2005 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9162801 від 05.12.2005 (а.с. 10, 11, 12).
Відповідно до довідки про склад сімї № 320 від 22.03.2019, виданої виконавчим комітетом Кудряшівської сільської ради Кремінського району Луганської області, позивач ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. За вказаною адресою також зареєстровані: син позивача ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, невістка позивача ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та його онука ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, які з 2014 року і по теперешній час за цією адресою не проживають (а.с. 15).
З акту обстеження сімї ОСОБА_2 від 22.03.2019, складеного головою Кудряшівської сільської ради, а також завіреного підписами сусідів-свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вбачається, що з 2014 року і по теперішній час відповідачі ОСОБА_8, який є сином позивача, ОСОБА_9, яка є невісткою позивача, та ОСОБА_10, яка є онукою позивача, фактично не проживають за місцем своєї реєстрації за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Кудряшівка, вул. Донецька, 2 (а.с. 16).
З наданих свідоцтва про народження серії І-ЕД № 045250 та свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 023128 також вбачається, що ОСОБА_10 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 10 березня 2006 року (а.с. 13, 14).
Як зазначається у ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин. У звязку з цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 є власником житлового будинку за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Кудряшівка, вул. Донецька, 2, в якому залишаються зареєстрованими члени його сімї - відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, що перешкоджає позивачу у реалізації права власності не цей будинок.
Враховуючи зазначені обставини, а також той факт, що відповідачі без поважних причин не проживають за адресою своєї реєстрації понад рік, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні довідкою про склад сімї та актом обстеження сімї ОСОБА_2 від 22.03.2019, суд дійшов висновку, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації у будинку позивача, а тому позов підлягає повному задоволенню.
При визнанні судом відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, судом не вбачається порушення пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки відповідачі тривалий час не проживають у зазначеному будинку, тобто будинок не є їх житлом відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини. Так, у п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» від 02.12.2010 (заява № 8863/06), яке набуло статусу остаточного 02.03.2011 наголошується, що згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих звязків із конкретним місцем (п. 36 рішення ЄСПЛ у справі «Прокопович проти Росії» від 18.11.2004).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 (місцезнаходження: Луганська область, м. Кремінна, площа Красна, 6), до ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_6 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, втратившими право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: Луганська область, Кремінський район, с. Кудряшівка, вул. Донецька, 2.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його складення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня складення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Кремінського районного суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя І.Г. Безкровний