Провадження № 2/337/277/2019
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2019 року місто Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Котляр А.М.
за участю секретаря Журби Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
05.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою) за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_2. В квартирі також зареєстровані та проживають її онука ОСОБА_3 разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_4. Крім того в квартирі зареєстрований, але фактично не проживає її онук ОСОБА_2, який з 2006 року виїхав з зазначеної квартири. Місце проживання онука їй не відоме, вона не чинить йому перешкод у користуванні квартирою, проте він приміщенням не користується, добровільно знятись з реєстрації не бажає. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Ухвалою судді від 09.11.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не зявились, надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили розглядати справу за їх відсутності, в порядку спрощеного провадження та не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, у звязку з чим суд відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.
В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.
Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, будь-яких заяв, клопотань суду не надали.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є наймачем двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується ордером на житлове приміщення №1319, виданим Виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя 09.04.1993 року.
На теперішній час у квартирі за адресою: АДРЕСА_4, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, її онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно до наданого суду акту № 39 від 02.09.2018 року ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, 119, 117, 133 та кв. 113 відповідно, письмово зафіксували та своїми підписами підтвердили факт не проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_5 з 2006 року по теперішній час.
Згідно зі ст. 71 ЖК України відсутність особи в житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Крім того, на підтвердження позовних вимог позивачем були надані також письмові пояснення свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, та ОСОБА_10, які є сусідами позивача та проживають у квартирах 119, 117, 113 та 133, відповідно за адресою: Запоріжжя, вул. Козака Бабури, 14, які пояснили, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2006 року.
Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 10 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах щодо визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини його відсутності понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може подовжити пропущений строк.
Як встановив суд, ОСОБА_2 виїхав з квартири АДРЕСА_2 більше 10 років, що підтвердили свідки, які надали письмові пояснення.
У звязку з відсутністю доказів того, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі з поважних причин, суд прийшов до висновку, що він втратив право користування приміщенням на підставі ст.71 ЖК України .
Таким чином, позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 права користування відповідним житловим приміщення відповідають вимогам закону, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 71, 72 ЖК України, ст. 13, 178, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №118 будинку №14 по вул. Козака Бабури в м. Запоріжжя.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: А.М. Котляр