ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4496/19 Справа № 205/2976/17 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни про визнання кредитного договору припиненим, зняття заборони відчуження, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 березня 2008 року між сторонами було укладено договір «Автопакет» № 786787/ФЛ, згідно умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 15929,70 доларів США на придбання автомобіля. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між ПАТ «КБ «Надра» та позивачем було укладено договір застави, предметом якого був автомобіль DADI BDD6491E, 2007 р.в., номер кузова VIN-НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2014 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» суму заборгованості за кредитним договором № 786787/ФЛ від 19.03.2008 року в сумі 67818,85 грн. та судовий збір в сумі 678,19 грн. У січні 2017 року позивач звернувся до Банку з приводу закриття кредитної заборгованості. 20 січня 2017 року позивач отримав повідомлення про позитивне рішення Комітету по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу з питання списання залишку заборгованості у разі погашення суми, визначеної рішенням від 05 березня 2014 року. 26 січня 2014 року позивач повністю погасив заборгованість на загальну суму 68498,00 грн. 06 лютого 2017 року позивач дізнався, що довідку про погашення заборгованості та документи, які необхідні для зняття заборони відчуження заставленого транспортного засобу він не отримає, бо підготовку вказаних документів блокує керівництво Банку в м. Києві. У відповіді Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» від 17.03.2017 року зазначено, що рішенням Комітету від 19.01.2017 року не передбачалось повне закриття кредитного договору. Позивач вважає, що кредитний договір № 786787/ФЛ від 19 березня 2008 року припинив свою дію 26 січня 2017 року у зв'язку з повним виконанням позичальником своїх зобов'язань.

У зв'язку з чим, позивач просив суд визнати зобов'язання за кредитним договором № 786787/ФЛ від 19.03.2008 року, що укладений між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 припиненим, а кредитний договір № 786787/ФЛ від 19.03.2008 року таким, що припинив свою дію; виключити запис та зняти заборону відчуження на автомобіль DADI BDD6491E, 2007 року випуску, номер кузова VIN-НОМЕР_2, колір світло-сірий, державний номер НОМЕР_1, зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 12.03.2014 року за № 14234872.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2018 року позовні вимоги задоволені: визнано зобов'язання за кредитним договором № 786787/ФЛ від 19.03.2008 року, що укладений між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1, припиненим, а кредитний договір № 786787/ФЛ від 19.03.2008 року таким, що припинив свою дію. Виключено запис та знято заборону відчуження на автомобіль DADI BDD6491E, 2007 року випуску, номер кузова VIN-НОМЕР_2, колір світло-сірий, державний номер НОМЕР_1, зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 12.03.2014 року за № 14234872. Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. в дохід держави судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Не погодившись із таким рішенням, ПАТ «КБ «Надра» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра» - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність доводів апелянта.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 березня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір «Автопакет» № 786787/ФЛ, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у сумі 15929,70 доларів США, шляхом відкриття позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності відновлювальну траншеву кредитну лінію на придбання автотранспорту, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13,4% річних, строком користування до 18 березня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 19 березня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та позивачем було укладено договір застави, предметом якого був автомобіль DADI BDD6491E, 2007 р.в., номер кузова VIN-НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» суму заборгованості за кредитним договором № 786787/ФЛ від 19.03.2008 року в сумі 67818,85 грн., з якої: заборгованість по кредиту41180,42 грн.; заборгованість по процентам - 6837,53 грн.; пеня - 7068,29 грн.; штраф - 12732,61 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір в сумі 678,19 грн.

19 січня 2017 року Комітетом по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу ПАТ «КБ «Надра» (Протокол № 2) було прийнято рішення, відповідно до якого: «За умови погашення позичальником в строк до 28.02.2017р. заборгованості за кредитним договором № 786787/ФЛ від 19.03.2008 року в розмірі не менше ніж заборгованість, визначена рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2014р., а також відшкодування в повному обсязі витрат, понесених Банком на проведення претензійно-позовної роботи (у разі наявності), вирішили: відобразити заборгованість за КД, визначену рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2014р. в балансі Банку; скасувати зайво нараховані відсотки та плату за управління кредитом за КД; не застосовувати залишок пені та штрафних санкцій за КД; припинити претензійно-позовну роботу; забезпечити погашення заборгованості за кредитним договором № 786787/ФЛ від 19.03.2008 року у черговості згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2014р.»

26 січня 2017 року на виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2014р. позивачем було в повному обсязі сплачено кредитну заборгованість на загальну суму 68498,00 грн., що підтверджується квитанцією № 188700952 від 26.01.2017р.

Однак суд встановив, що згідно відповіді Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. від 17.03.2017 року, рішенням Комітету по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу ПАТ «КБ «Надра» (Протокол № 2) від 19.01.2017 року не передбачалось повне закриття кредитного договору «АВТОПАКЕТ» № 786787/ФЛ від 19.03.2008 року, оскільки не закінчився строк позовної давності щодо виплати заборгованості за основними платежами протягом строку позовної давності, який згідно розділу 7 кредитного договору складає 10 років. Враховуючи той факт, що сплаченої суми заборгованості недостатнього для повного припинення зобов'язання за кредитним договором, підстави для зняття обтяження з заставного автомобілю відсутні.

Згідно з повідомлення банку, станом на 05.04.2018 р. заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 6424,77 доларів США, що в еквіваленті курсу НБУ складає 168714,46 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на безпідставність вимог банку про нарахування заборгованості у сумі 6424,77 доларів США, що в еквіваленті курсу НБУ складає 168714,46 грн., оскільки вимога кредитора задоволена шляхом виконання у повному обсязі судовим рішенням про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості. У зв'язку з чим суд дійшов висновку про припинення зобов'язань за кредитним договором від 19 березня 2008 року.

Крім того, оскільки позичальник належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, то таке зобов'язання припинилось на підставі ст. 599 ЦК України, а тому суд дійшов висновку про припинення застави.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ "КБ "Надра" посилається на те, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3383 від 17 грудня 2018 року про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра". Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ "КБ "Надра" делеговано ОСОБА_3 з 18 грудня 2018 року.

Однак, питання щодо статусу уповноваженої особи Фонду не відносяться до предмету заявленого спору (про припинення кредитного договору та зняття арешту), а посилання апелянта на рішення № 3383 від 17 грудня 2018 року Виконавчої дирекції ФГВФО не мають правового значення по даній справі та не спростовують висновків суду першої інстанції про припинення зобов'язань за кредитним договором від 19 березня 2008 року. Крім того, обов'язок повідомлення суду про зміну уповноваженої особи Фонду покладається на відповідача, оскільки знаходиться в його компетенції.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що ПАТ "КБ "Надра" не укладав жодних угод з ОСОБА_1 щодо припинення зобов'язання за кредитним договором № 7868/ФЛ від 19.03.2008 року, а тому наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки 19 січня 2017 року Комітетом по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу ПАТ «КБ «Надра» (Протокол № 2) було прийнято рішення, відповідно до якого: «За умови погашення позичальником в строк до 28.02.2017р. заборгованості за кредитним договором № 786787/ФЛ від 19.03.2008 року в розмірі не менше ніж заборгованість, визначена рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2014р., а також відшкодування в повному обсязі витрат, понесених Банком на проведення претензійно-позовної роботи (у разі наявності), вирішили: відобразити заборгованість за КД, визначену рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2014р. в балансі Банку; скасувати зайво нараховані відсотки та плату за управління кредитом за КД; не застосовувати залишок пені та штрафних санкцій за КД; припинити претензійно-позовну роботу; забезпечити погашення заборгованості за кредитним договором № 786787/ФЛ від 19.03.2008 року у черговості згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2014р.»

Як вбачається з матеріалі справи, 26 січня 2017 року на виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2014р. позивачем було в повному обсязі сплачено кредитну заборгованість на загальну суму 68498,00 грн., що підтверджується квитанцією № 188700952 від 26.01.2017р. (а.с. 10).

Таким чином, ОСОБА_1 зі свого боку умови Комітету виконав повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики, ці зобов'язання вважаються припиненими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова