КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 липня 2019 року Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Стрижеуса А.М., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року залишена без руху, оскільки при поданні апеляційної скарги не сплачено судовий збір відповідно до Закону України «про судовий збір».

Апелянту роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені ст. 357 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив зменшити розмір судового збору або відстрочити до прийняття рішення за апеляційною скаргою, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків для надання доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року, ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив зменшити розмір судового збору або відстрочити до прийняття рішення за апеляційною скаргою, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище,на підтвердження чого надає Довідку №59554 від 25 червня 2019 року про відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з першого кварталу 2018 року по 4 квартал 2018 року.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

За змістом частини першої статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки коли суд може звільнити особу від сплати судового збору, зокрема якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Звертаючись до суду з клопотанням про зменшення або розстрочення сплати судового збору, апелянт посилався на частину першу статті 8 Закону України «Про судовий збір», яким передбачено, що від сплати судового збору у разі якщо його розмір перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік можуть бути звільнені виключно позивачі.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 по даній справі має процесуальний статус відповідача, а отже положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» на апелянта не розповсюджуються.

Окрім того, у доданому відповідачем до клопотання документі відсутні будь-які відомості щодо розміру його фактичного доходу, оскільки вказана у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків стосується лише заробітної плати останнього, також відсутня інформація щодо наявності у ОСОБА_1 рухомого та нерухомого майна, відкритих на його ім`я рахунків у банківських установах тощо.

Справа № 754/4520/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5320/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Саламон О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, подані апелянтом докази та, ураховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, суд доходить висновку, що доводи, наведені ОСОБА_1 , не дають підстав для його задоволення та звільнення заявника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки у їх підтвердження не надано належних доказів, а безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Оскільки норма закону, на яку посилається апелянт при зверненні з клопотанням про зменшення або розстрочення сплати судового збору, не підлягає застосуванню з огляду на процесуальний статус відповідача по справі, а доданий до клопотання документ не містить інформації щодо рівня майнового стану ОСОБА_1 та не свідчить про те, що він позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у встановленому законом розмірі, або, що такий розмір судового збору не є співмірним із матеріальними можливостями заявника, клопотання апелянта про зменшення або розстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що в нього хворіє дитина і він здійснює догляд за нею, але на підтвердження цього факту доказів не додає.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , не сплативши судовий збір та не навівши переконливих доводів, які б давали підстави для зменшення або відстрочення йому сплати судового збору відповідно до норм закону, не виконав вимог ухвали Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

З урахуванням наведених обставин, апеляційну скаргу необхідно визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357, ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення або відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: