Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2019 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі : головуючої судді Репушевської О.В.;
за участі : секретаря судових засідань Добровольської І.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Криве Озеро, в порядку окремого провадження, цивільну справу №479/214/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кривоозерський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про встановлення факту неправильного зазначення національності в актовому записі про народження,

у ч а с н и к и с п р а в и:
заявник ОСОБА_1 ,

представник заінтересованої особи ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Кривоозерського районного суду із заявою про встановлення факту неправильного зазначення його національності в актовому записі про його народження.
В обґрунтування позовних вимог заявник зазначає, що в актовому записі про його народження, складеному Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 25 вересня 1957 року за №169 у графі "національність матері дитини" безпідставно записано "українка" замість "полька".

Посилаючись на те, що Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відмовлено у внесенні виправлення у вказаний актовий запис, ОСОБА_1 просив суд встановити факт неправильного зазначення його національності в актовому записі про його народження.
В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги.
Представник заінтересованої особи в суді просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, свої заперечення Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області також викладенні в письмових поясненнях, приєднаних судом до матеріалів справи (а.с.58-59).
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, подані учасниками справи на підтвердження своїх вимог та заперечень, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" №12 від 07 липня 1995 року передбачено, що питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання, військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Відповідно до положень ст.300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Зважаючи на положення, закріплені в ст.3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, слід враховувати, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно положень ст.11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду, позивач повинен вказати в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Отже, зміст положень ЦПК України і ЦК України дає підстави для висновку, що право на судовий захист пов`язане виключно з порушенням суб`єктивного права позивача. Суд може захистити лише порушене право заявника. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог заявника. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.ст.2, 4 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України, абз.2 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі").
Відповідно до положень ст.ст.76-89 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 25 вересня 1957 року, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, його батьками є ОСОБА_3 , за національністю - українець, та ОСОБА_4 , за національністю - українка, про що Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 25 вересня 1957 року складено актовий запис про народження №169 (а.с.8).

Із матеріалів справи (а.с.31-57) судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Кривоозерського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області із заявою про внесення виправлень в актовий запис про народження №169, складений 25 вересня 1957 року Кривоозерським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області, а саме в графі "відомості про матір" в п.11 "національність" виправити з "українка" на "полька". За результатами розгляду вказаної заяви Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено висновок №32-15.19-5.6.4 від 29 вересня 2018 року про неможливість внести зміни до актового запису про народження заявника в частині виправлення національності матері дитини з "українка" на "полька" у зв`язку з відсутністю законних підстав, відсутністю документів, які б підтвердили національність матері заявника "полька", які мають юридичне значення (а.с.56-57).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження свого етнічного походження заявник посилається на відомості, внесені до особового рахунку № НОМЕР_2 погосподарської книги смтКриве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області за 1947 - 1949 роки, згідно яких національність його матері, її братів - ОСОБА_5 , 1932 року народження, ОСОБА_5 , 1946 року народження, сестри - ОСОБА_6 , 1938 року народження, діда та бабки з боку матері - ОСОБА_7 , 1908 року народження, ОСОБА_8 , 1913 року народження, вказано "поляки" (а.с.12-15), також заявником надано до суду копію військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого Кривоозерським районним військовим комісаріатом 10 березня 1948 року на ім`я ОСОБА_7 , 1908 року народження, в якому в графі 12 "національність" вказано "поляк" (а.с.16).

За загальним правилом, визначеним у положеннях ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом протягом розгляду справи в судовому засіданні роз`яснювалось право учасників справи на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а також наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.
У часи СРСР з моменту народження людини дані про його етнічну належність заносились в його персональні дані - свідоцтво про народження органів ЗАГС і далі - в "картку персонального обліку" МВС - на основі національності його батьків. По досягненню громадянином СРСР віку 16 років йому видавався паспорт, куди, згідно з Положенням про паспортну систему в СРСР, яка діяла в той період, вносились і дані про національність. Якщо батьки належали до різних національностей, то при видачі паспорту національність визначалась за національністю одного з батьків в залежності від бажання отримувача паспорта.

Таким чином, визначення належності особи до певної національності є її особистим немайновим правом, яке нерозривно пов`язане з особою, і визначається за походженням одного з батьків.

Із даних повного витягу №6 від 28 липня 2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження заявника судом встановлено, що його батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за національністю - українці (а.с.38-39).

Із даних повного витягу №9 від 20 серпня 2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб батьків заявника встановлено, що в актовий запис про шлюб №6, складений виконкомом Козубівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області 16 липня 1956 року внесені наступні відомості про наречену: прізвище до державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_9 ; прізвище після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_10 ; місце народження - Україна Миколаївська область с.Криве Озеро; національність - українка; відомості про паспорт НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний актовий запис підписано чоловіком та жінкою (а.с.44-46).
На час отримання вперше паспорта матір`ю заявника порядок видачі паспортів регулювала постанова Ради Міністрів СРСР від 21 жовтня 1953 р. №2666-1124 "Про затвердження Положення про паспорт" (далі-Постанова). У виданих паспортах крім прізвища, імені та по батькові громадянина, дата і місце його народження, сімейний стан, прописка, відомості про військовий обов`язок фіксувалася і національність власника паспорта. Відповідно вищезазначеної Постанови запис про національність проводився відповідно до національності батьків. Якщо батьки мали різну національність, то при видачі вперше паспорта національність записувалася по національності батька або матері в залежності від бажання отримувача паспорта.

Таким чином, встановлено, що на час складання актового запису про шлюб національність матері заявника зазначена згідно паспорту НОМЕР_4 від 27 лютого 1954 року. Тобто не втрачена та закріплена законом без помилки, що її обрала мати заявника - ОСОБА_11 при отриманні паспорта вперше.

На запит суду Кривоозерським районним сектором Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області надано фотокопії архівних заяв про видачу паспортів громадян колишнього СРСР: заявника - ОСОБА_1 (а.с.27), його діда - ОСОБА_7 (а.с.26), бабки - ОСОБА_8 (а.с.25) дядька - ОСОБА_5 (а.с.24) у всіх заявах національність власників цих паспортів зазначено - "українець". Відомості щодо документування паспортом колишнього СРСР ОСОБА_12 у Кривоозерському РС УДМС України в Миколаївській області відсутні (а.с.23).
Так як національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей.

Однак, у зазначеному вище повному витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження заявника (а.с.38-39) наявні відомості про національність обох його батьків, що унеможливлює їх доповнення, а змінювати такі відомості чинним законодавством України не передбачено.

Вирішуючи справу суд виходив з наступних приписів законодавства.

Згідно положень ч.2 ст.19 Конституції України ено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", згідно зі статтею 2 якого, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Державній реєстрації відповідно до вказаного вище Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

За положеннями ст.6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

При цьому, положеннями ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

В свою чергу, положення ч.1 ст.22 частиною Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Положеннями ч.5 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" регламентовано, що правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), пунктом 2.6 яких визначено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Пунктом 2.7 вказаних Правил передбачено, що на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

При цьому, положеннями ч.2 ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Наведені норми права з цього приводу кореспондуються з пункту 2.5 Правил.

Аналізуючи правові норми Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, а також положень ЦПК України, суд звертає увагу на таке.

Особи, які наділені правом звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою щодо внесення виправлення чи зміни в актовий запис цивільного стану визначені положеннями ч.2 ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та пунктом 2.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.

Суд вважає, що особа може звертатися щодо внесення змін в актовий запис, складений відносно неї; при цьому самі зміни можуть стосуватися персональних даних іншої особи. Водночас особа, якій належать персональні дані, не може вимагати їх зміни в актових записах, складених відносно іншої особи, крім випадків, коли один із батьків, опікун чи піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, представник органу опіки та піклування звертається з відповідною вимогою в інтересах та стосовно актового запису щодо особи, яка має право на подання такої заяви, однак внаслідок недієздатності (обмеженої, часткової чи неповної дієздатності) не може скористатися цим правом особисто.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 822/1064/17.

Підставою звернення заявника до суду слугувала відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін до актового запису про його народження, а саме виправити національність матері з "українка" на "полька".

При цьому, виправлення про які просить заявник, стосуються національності його матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Кривоозерським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області 27 жовтня 2005 року (а.с.17).

Згідно положень п.3 Постанови Ради Міністрів СРСР від 28 серпня 1974 року "Про затвердження Положення про паспортну систему в СРСР" запис про національність в паспорті вчинялася відповідно до національності батьків. Якщо батьки належать до різних національностей, то при видачі вперше паспорта національність записується за національністю батька чи матері, залежно від бажання отримувача паспорта. В подальшому запис про національність змінам не підлягає.

Разом з цим в період з 02 січня 1992 року до 27 січня 1999 року діяв Указ Президента України №24/91 від 31 грудня 1991 року "Про порядок зміни громадянами України національності" відповідно до положень якого було визначено, що Національність може бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу.

Суд вважає, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які відображають певні особисті немайнові права особи, після смерті особи не можуть здійснюватися на захист прав померлої особи. Спадкоємець померлої особи, звертаючись щодо внесення таких змін стосовно померлого, має на меті захист своїх власних прав, свобод та інтересів. Розглядаючи справу про внесення змін до актового запису щодо персональних даних матері позивача необхідно брати до уваги і власне ставлення цієї особи до таких змін. Проте, у даному випадку, власна воля померлої особи, щодо цих питань не може бути встановлена.

Крім того, суду не надано доказів того, що мати заявника - ОСОБА_13 за життя виявляла бажання встановити її належність до польської національності, волевиявлення щодо внесення змін відносно своєї національності у відповідних документах не реалізовувала, інших осіб на такі дії також не уповноважувала, у зв`язку з чим у суду немає підстав для вирішення заявлених вимог щодо внесення змін щодо національності померлої особи, яка за життя не виявляла такого бажання.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог заяви.

Керуючись ст.ст.4, 12, 89, 256-259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кривоозерський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про встановлення факту неправильного зазначення національності в актовому записі про народження- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1415/, E-mail: .

Повне судове рішення складене та підписане 03 травня 2019 року.

Суддя :