ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 липня 2019 року

м. Харків

справа №638/3507/18

провадження № 22-ц/818/3142/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України,

треті особи - слідчий прокуратури Харківської області Жеваго Вадим Віталійович, прокурор прокуратури Харківської області Сорока Микола Костянтинович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року, ухвалене у складі судді Цвірюка Д.В.,

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями (бездіяльністю) посадових осіб органу досудового розслідування.

Позов мотивовано тим, що 11 вересня 2017 року вона звернулася до прокуратури Харківської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, однак відповідні відомості до ЄРДР внесені не були.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості до ЄДРСР про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 11 вересня 2017 року.

Постановою слідчого в ОВС слідчого управління прокуратури Харківської області від 19 лютого 2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄДРСР за № 0001385 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст..ст. 364, 365, 366, 367. 382 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 березня 2018 року вищевказану постанову про закриття кримінального провадження скасовано.

Посилаючись на те, що внаслідок ухвалення незаконних процесуальних рішень та неправомірної тривалої бездіяльності посадових осіб прокуратури Харківської області вона позбавлена відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства права, порушено її психологічне благополуччя, вона вимушена витрачати свій особистий час та звертатись до суду за захистом своїх прав, гарантованих Конституцією України, що призвело до позбавлення можливості реалізації своїх звичок та бажань, неможливості продовжувати активне особисте та суспільне життя, ОСОБА_1 просила стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на відшкодування моральної шкоди 141 391 грн., завданої бездіяльністю органів прокуратури під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений нею позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням слідчих суддів встановлено неправомірність дій посадових осіб органу прокуратури, вказаними діями їй завдано моральної шкоди, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 11 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до прокуратури Харківської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, проте відповідні відомості посадовими особами прокуратури до ЄРДР внесені не були.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості до ЄДРСР про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 11 вересня 2017 року.

29 листопада 2017 року на виконання ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року слідчим прокуратури Харківської області до ЄРДР за № 0001385 внесено відомості за заявою ОСОБА_2 за ч.1 ст. 364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382 КК України.

Постановою слідчого в ОВС слідчого управління прокуратури Харківської області від 19 лютого 2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄДРСР за № 0001385 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст..ст. 364, 365, 366, 367. 382 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 березня 2018 року вищевказану постанову про закриття кримінального провадження скасовано.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння їй моральної шкоди, не доведено протиправності поведінки органів прокуратури та причинного зв`язку між такою поведінкою і завданою шкодою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У статті 19 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Чинним законодавством України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами внаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статтей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Таким чином, враховуючи, що жодної з перелічених незаконних дій щодо ОСОБА_1 вчинено не було, як вбачається з її позовної заяви, стаття 1176 ЦК України не підлягає застосуванню у даній справі.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Відповідно до вимог діючого законодавства шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Вказаною статтею визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

При цьому, як вбачається з тексту статті 1174 ЦК України, для відшкодування особі шкоди за її положеннями, обов`язковою умовою є заподіяння особі шкоди саме незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень.

Із матеріалів справи вбачається, що як на підставу своїх вимог позивач посилалась на ухвали слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова, якими було задоволено скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на дії посадових осіб прокуратури Харківської області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, а також щодо закриття кримінального провадження № 0001385.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Сама лише незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що посадовими особами прокуратури Харківської області не здійснено дії, які давали б підстави для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 295, 367, 375, 379, 381-383 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 липня 2019 року

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова