ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/667/19 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 304000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Сташків Б. І., Ходоровський М. В.,

за участю секретаря - Сович Н.А.

та сторін: представника ОСОБА_1 - адвоката Катрука Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/13271/17 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Катрука Євгена Анатолійовича на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2019 року про накладення штрафу, ухвалену суддею Черніцька І.М., повний текст якої складений 25 квітня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення нікчемності правочину, -

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення нікчемності Договору №1/15 від 10 січня 2015 року, підписаного ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , предметом якого є передача ОСОБА_1 власність нерухомого майна по АДРЕСА_1 після проведення його капітального ремонту, переобладнання та збільшення площі, а також земельних ділянок під ним.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) в дохід державного бюджету штраф в розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 копійок.

Роз`яснено, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судове засідання відкладено на 16 травня 2019 року на 16 год. 30 хв.

Повторно витребувано у ОСОБА_1 оригінал договору за №1/15 від 10 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , копія якого є в матеріалах справи (а.с. 38-41; 128-134) з метою проведення експертизи.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Катрук Євген Анатолійович просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2019 року у справі №607/13271/17 в частині накладення на ОСОБА_1 грошового стягнення в дохід державного бюджету штраф в розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 копійок, посилаючись на те, що вона є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Катрук Є.А. зазначив, що згідно оголошеної представником відповідача ОСОБА_3 відповіді КНДІСЕ на адвокатський запит щодо проведення експертизи давності даного документа, проведення експертизи приведе до знищення даного документа, і як наслідок, унеможливить його використання в процесі проведення процедури державної реєстрації права власності на даний об`єкт за ОСОБА_1 згідно умов п.2.3. та п.2.5. даного Договору. Окрім цього, даний договір, який є лише в одному екземплярі у нього є належним доказом у інших судових справах, в яких він бере участь з позивачем та достатньо та обґрунтовано підтверджує право вимоги на даний об`єкт.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить подану адвокатом Катруком Є.А. апеляційну скаргу на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2019 року у справі №607/13271/17 (в частині стягнення штрафу) слід залишити без задоволення, у зв`язку із абсолютною необґрунтованістю наведених у ній вимог, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки її постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Також вказала, що як вбачається із даної апеляційної скарги, то даний її текст майже повністю, за виключенням декількох речень (які також не містять доводів щодо незаконності чи необґрунтованості оскаржуваної ухвали) скопійовано із "Апеляційної скарги на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2018 року у справі №607/13271/17 від 21 вересня 2018 року за підписом ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Катрук Є.А. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, апеляційної скарги не визнає, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення представник ОСОБА_1 - адвоката Катрук Є.А., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про накладення штрафу, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 неодноразово на вимогу суду не надав доказ по справі, а саме - оригінал договору за № 1/15 від 10 січня 2015 року з метою проведення експертизи і не повідомив суд про неможливість подання такого доказу

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно вимог ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Як передбачено положеннями ч.2 ст.44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до частин 6, 8 статті 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Статтею 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно вимог ст.144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу. У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Судом встановлено, що в жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення нікчемності Договору №1/15 від 10 січня 2015 року, підписаного ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , предметом якого є передача ОСОБА_1 власність нерухомого майна по АДРЕСА_1 після проведення його капітального ремонту, переобладнання та збільшення площі, а також земельних ділянок під ним.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2017 року було відкрито провадження за даним позовом.

13 грудня 2017 року представник ОСОБА_2 - адвокат Калитчук О.М. звернувся із заявою про призначення технічної експертизи документа, а 12 вересня 2018 року адвокат Калитчук О.М. подав заяву про внесення змін та доповнень до "Заяви про призначення технічної експертизи документа" від 13 грудня 2017 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2018 року у справі було призначено судово-технічну експертизу та провадження зупинено на час проведенням даної експертизи.

04 лютого 2019 року до суду надійшло клопотання судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Посільського О.О., Бурлаки І.О. про витребування додаткових документів, з метою проведення експертизи, а саме: надання оригіналу договору за №1/15 від 10 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2019 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 22 лютого 2019 року.

В судове засідання відповідачі не з`явились, хоча про час та місце його були повідомлені належним чином.

Ухвалою судді від 22 лютого 2019 року зобов`язано ОСОБА_1 на вимогу експерта надати суду оригінал договору за №1/15 від 10 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , копія якого є в матеріалах справи (а.с.38-41; 128-134) з метою проведення експертизи. У зв`язку з чим відкладено підготовче судове засідання на 15 березня 2019 року о 14 год. 00 хв.

Копію вказаної ухвали було надіслано відповідачам (а.с.17) та яка отримана останніми 04 березня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення (а.с.20,21).

Однак, в судове засідання відкладене на 15 березня 2019 року відповідачі не з`явились, не надали суду витребуваний оригінал договору та про причини неможливості його подати суд не повідомили.

Доказом належного повідомлення відповідачів про наявність вказаної ухвали та необхідність подання суду витребуваних доказів підтверджується також фактом подання ОСОБА_1 апеляційної скарги на ухвалу суду від 22 лютого 2019 року.

В подальшому, судові засідання відкладалися на 18 квітня 2019 року та 25 квітня 2019 року, про що відповідачі були повідомленні шляхом телефонограм та направленням рекомендованих повідомлень.

Однак, в судові засідання відповідачі жодного разу не з`явились, витребуваний оригінал договору не надали та не повідомили суд про неможливість його подання.

У зв`язку з цим ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф в розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 копійок.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення від 02 грудня 2010 у справі "Шульга проти України"). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі завдання саме державних органів (рішення від 20 січня 2011 року у справі "Мусієнко проти України").

Поготів, заходи процесуального примусу не можна розглядати як вид відповідальності, а тим паче як покарання, оскільки вони покликані забезпечити виконання правил цивільного судочинства, а не покарати особу. Тобто вони повинні спонукати особу припинити протиправні дії, спрямовані особою на перешкоджання судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вірно наклав штраф в розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 копійок, адже, останній довгий період часу затягав розгляд справи і не надавав оригінал документу, який був судом витребуваний у нього.

Доводи заявника, що проведення експертизи приведе до знищення оригіналу договору є надуманими і нічим не підтвердженими.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Катрука Євгена Анатолійовича слід залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2019 року про накладення штрафу - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Катрука Євгена Анатолійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2019 року про накладення штрафу - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 липня 2019 року.

Головуючий

Судді