Справа № 216/5445/17
провадження №2/216/854/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Бутенко М.В.,

за участю секретаря судового засідання Клименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 02 листопада 1990 року ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_5 прийняла в дар 2/5 частини житлового будинку А-1, житлової пристр. АІ-1 житловою площею 63,10 кв.м., житлового будинку Б-1, житловою площею 29,80 кв.м., літньої кухні В, гаражу Г, вбиральні Д, огорожі І, воріт № 2,3, замощення ІІ, сараю Е, вбиральні Ж, душу З, водоколонки І, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Договір дарування нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 3-3897. Також на договорі мається відмітка про його реєстрацію в Криворізькому БТІ 16.11.1990 року. 25 травня 1996 року ОСОБА_6 , маючи у власності 2/5 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , маючи у власності 3/10 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , маючи у власності 3/10 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , уклали договір про встановлення конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою між співвласниками.

Згідно вказаного договору в користування ОСОБА_5 відійшов житловий будинок «Б-1 Ж»: веранда І-1 площею 6,3 кв.м., сіни І-2 площею 8,8 кв.м., коридор І-3 площею 4,7 кв.м., ванна І-4 площею 1,4 кв.м., житлова І-5 площею 6,7 кв.м., житлова І-6 площею 7,4 кв.м., житлова І-7 площею 15,7 кв.м., кухня І-8 площею 15,9 кв.м., веранда «б1», ганок «б2», піддашок «б3», усього: 66,9 кв.м., літня кухня-гараж В, сарай Е, вбиральня Ж, душ З, водоколонка І, замощення V, огорожа № 5,6, ворота № ІІ, земельна ділянка загальною площею 1071 кв.м. Частка житлового будинку, що належить ОСОБА_5 складає 3/10 частин.

Таким чином, при укладені вказаного договору змінилася частка ОСОБА_5 у праві спільної часткової власності та місце розташування домоволодіння з 2/5 частин будинку АДРЕСА_1 на 3/10 частин будинку АДРЕСА_2 .

Після укладення договору про встановлення конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою між співвласниками була здійснена перереєстрація права власності в КП Криворізьке БТІ і ОСОБА_5 було видано реєстраційне посвідчення, згідно якого за нею зареєстровано право власності на 3/10 частки житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 02.11.1990 року та договору про встановлення конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою між співвласниками від 24.05.1996 року.

Укладаючи договір дарування від 02.11.1990 року ОСОБА_5 набула право власності на 2/5 частини житлового будинку А-1, житлової пристр. АІ-1 житловою площею 63,10 кв.м., житлового будинку Б-1, житловою площею 29,80 кв.м., літньої кухні В, гаражу Г, вбиральні Д, огорожі І, воріт № 2,3, замощення ІІ, сараю Е, вбиральні Ж, душу З, водоколонки І, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до схематичного плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку, який міститься в технічному паспорті, виготовленому КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 24.04.2017 року вказані будівлі розташовані на території домоволодінь, які в КП ДОР «Криворізьке БТІ» зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Після укладення договору про встановлення конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою між співвласниками від 24.05.1996 року у користування ОСОБА_5 перейшли наступні будівлі: житловий будинок «Б-1 Ж», веранда «б1», ганок «б2», піддашок «б3», загальною площею 66,9 кв.м., літня кухня-гараж В, сарай Е, вбиральня Ж, душ З, водоколонка І, замощення V, огорожа № 5,6, ворота № ІІ, земельна ділянка загальною площею 1071 кв.м, що відповідно до того ж технічного паспорту всі вказані будівлі знаходиться в лівій частині на території домоволодінь, які в КП ДОР «Криворізьке БТІ» зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 і є повністю відокремленими від інших будівель.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. При цьому кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому.

Виходячи з вимог ст.ст. 356,358 ЦК України слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення право часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Відтак домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов`язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння і користування спільним майном.

Таким чином, укладений договір про встановлення конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою між співвласниками від 24.05.1996 року не міг встановлювати частки співвласників, змінювати місце розташування майна, не припиняв право спільної часткової власності з відокремленням та виділом кожному із співвласнику його частини майна в натурі і не був підставою для перереєстрації права власності в КП Криворізьке БТІ.

Яким чином була змінена поштова адреса розташування домоволодіння позивачу не відомо. Тим більше, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано взагалі інший об`єкт нерухомості, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 98019546 від 21.09.2017 року. Рішення про присвоєння потової адреси виконкомом Центрально-Міської районної ради в м. Кривий Ріг не приймалося.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, а саме частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги за законом була: ОСОБА_8 : дочка померлої, яка фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, але юридично не оформила.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 . Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, яку вона фактично прийняла після смерті своєї матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте юридично за життя не оформила.

Оскільки ОСОБА_8 за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснила, тому її спадкоємці спадкують належне їй майно за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом є: чоловік померлої - ОСОБА_9 та діти померлої: ОСОБА_10 та ОСОБА_1 .

Батько та сестра від спадщини, що залишилась після смерті матері відмовилися на користь позивача, про що подали відповідні заяви до нотаріальної контори. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що існують розбіжності щодо розміру частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння та місце розташування домоволодіння.

Оскільки КП Криворізьке БТІ своїм рішення про здійснення перереєстрації права власності, змінили поштову адресу домоволодіння, крім того, на сьогоднішній день за померлою ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 3/10 частин домоволодіння, приймаючи до уваги договір про встановлення конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою між співвласниками від 24.05.1996 року, який відповідно до ч. 4 ст. 358 ЦК України є обов`язковим для мене як для спадкоємця, я прошу суд задовольнити мій позов шляхом визнання за ним права власності на 3/10 частин домоволодіння з визначенням його об`єктів, які переходять до нього у володіння відповідно до умов Договору від 24.05.1996 року.

У зв`язку з тим, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у іншому, ніж судовому порядку спадщину, він вимушений звернутися до суду та просить суд: визнати за ним право власності на 3/10 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , що складається з: житлового будинку «Б-1» загальною площею 68,9 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., літньої кухні-гаражу «В», сараю «Е», душу «З», вбиральні «Ж» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином надала суду заяву, в якій просила розглянути заяву за її відсутності, зазначивши, що при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування (а.с. 14-15) 02 листопада 1990 року ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_5 прийняла в дар 2/5 частини житлового будинку А-1, житлової пристр. АІ-1 житловою площею 63,10 кв.м., житлового будинку Б-1, житловою площею 29,80 кв.м., літньої кухні В, гаражу Г, вбиральні Д, огорожі І, воріт № 2,3, замощення ІІ, сараю Е, вбиральні Ж, душу З, водоколонки І, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Договір дарування нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 3-3897.

Згідно з договору про встановлення конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою між співвласниками від 25.05.1996 року (а.с. 16-17) ОСОБА_6 , маючи у власності 2/5 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , маючи у власності 3/10 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , маючи у власності 3/10 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановили між собою порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою.

Відповідно до реєстраційного посвідчення (а.с. 18) за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 3/10 частки житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору дарування від 02.11.1990 року та договору про встановлення конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою між співвласниками від 24.05.1996 року.

Після укладення договору про встановлення конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою між співвласниками від 24.05.1996 року у користування ОСОБА_5 перейшли наступні будівлі: житловий будинок «Б-1 Ж», веранда «б1», ганок «б2», піддашок «б3», загальною площею 66,9 кв.м., літня кухня-гараж В, сарай Е, вбиральня Ж, душ З, водоколонка І, замощення V, огорожа № 5,6, ворота № ІІ, земельна ділянка загальною площею 1071 кв.м, що відповідно до того ж технічного паспорту всі вказані будівлі знаходиться в лівій частині на території домоволодінь, які в КП ДОР «Криворізьке БТІ» зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 і є повністю відокремленими від інших будівель.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. При цьому кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється власниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їх часток у праві спільної часткові власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткові власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення право часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Відтак домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов`язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння і користування спільним майном.

Вказані положення закріплені в Постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року за № 6-12цс13.

Таким чином, укладений договір про встановлення конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою між співвласниками від 24.05.1996 року не міг встановлювати частки співвласників, змінювати місце розташування майна, не припиняв право спільної часткової власності з відокремленням та виділом кожному із співвласнику його частини майна в натурі і не був підставою для перереєстрації права власності в КП Криворізьке БТІ.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 13).

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, а саме частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки ОСОБА_5 за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснила, тому її спадкоємці спадкують належне їй майно за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом була: ОСОБА_8 : дочка померлої, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_3 (а.с. 11) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с. 12), яка фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, але юридично не оформила.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 19).

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, яку вона фактично прийняла після смерті своєї матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте юридично за життя не оформила.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

ОСОБА_8 по день своєї смерті проживала на території Центрально-Міського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою квартального комітету.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки ОСОБА_8 за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснила, тому її спадкоємці спадкують належне їй майно за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом є: чоловік померлої ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с. 12) та діти померлої: ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 та позивач ОСОБА_1 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 .

Як вбачається з копії спадкової справи № 18476 вбачається, що батько ОСОБА_9 та сестра ОСОБА_10 від спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_8 відмовилися на користь позивача, про що подали відповідні заяви до нотаріальної контори.

При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що існують розбіжності щодо розміру частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння та місце розташування домоволодіння.

З матеріалів справи судом встановлено, що було змінено поштову адресу розташування домоволодіння АДРЕСА_1 на домоволодіння АДРЕСА_4 . За адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано взагалі інший об`єкт нерухомості, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 98019546 від 21.09.2017 року. Рішення про присвоєння поштової адреси виконкомом Центрально-Міської районної ради в м. Кривий Ріг не приймалося.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу, враховуючи, що КП Криворізьке БТІ своїм рішення про здійснення перереєстрації права власності, змінили поштову адресу домоволодіння, крім того, на сьогоднішній день за померлою ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 3/10 частин домоволодіння, приймаючи до уваги договір про встановлення конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою між співвласниками від 24.05.1996 року, який відповідно до ч. 4 ст. 358 ЦК України є обов`язковим для позивача як для спадкоємця, суд вважає за можливе задовольнити позов шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/10 частин домоволодіння з визначенням його об`єктів, які переходять до нього у володіння відповідно до умов Договору від 24.05.1996 року.

Керуючись ст.ст. 321, 375, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.41 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/10 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , що складається з: житлового будинку «Б-1» загальною площею 68,9 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., літньої кухні-гаражу «В», сараю «Е», душу «З», вбиральні «Ж» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, , місцезнаходженням якого є адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27.

Суддя М.В. Бутенко