Єдиний унікальний номер 235/4755/18 Номер провадження 22-ц/804/1027/19
Головуючий у 1 інстанції Бородавка К.П. Єдиний унікальний номер 235/4755/18
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/1027/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Будулуци М.С.,

за участю секретаря Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті в режимі відеоконференції з Чернігівським апеляційним судом, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року цивільну справу №235/4755/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» до ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним та визнання укладеною додаткової угоди (головуючий в 1 інстанції суддя Бородавка К.П., повний текст рішення складено 26 грудня 2018 року),

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ТОВ «Бета-Агро-інвест» звернулось до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору оренди та укладеною додаткової угоди. В обґрунтування якого посилалось на те, що 20.08.2007 між ними та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 6,3711 га, розташованої на території Іванівської сільської ради Покровського (попередня назва Красноармійський) району Донецької області. В той же день зазначений договір було зареєстровано в Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що вчинено запис за №37. Строк дії цього договору визначений 10 років, тобто до 20.08.2017 року.

Укладеним договором передбачено переважне право позивача після закінчення строку договору орендар на його поновлення на новий строк. Але від відповідача на їх адресу надійшла заява від 13.04.2017 року про відмову від продовження строку дії договору без будь-яких мотивів. Вони проти цього заперечували та повідомили про це іншу сторону листом. Відповідач їх лист проігнорувала та 19.03.2018 року, уклала договір оренди спірної земельної ділянки з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3

Вважає, що укладений між відповідачами договір є протиправним та порушує права первісного орендаря - ТОВ «Бета-Агро-Інвест», яке має переважне право на укладання договору оренди на спірну земельну ділянку на новий строк.

Просить визнати недійсним укладений між відповідачами договір оренди спірної земельної ділянки. Та визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 20.08.2007 року, що зареєстрований за №37:, якою внести наступні зміни до договору оренди:

Пункт 5 Договору викласти в наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки (рілля) площею 6,3711 га (кадастровий номер НОМЕР_2 становить 239 023,71 грн.».

Пункт 8 Договору викласти в наступній редакції: «Договір укладено до 31.12.2027 (10 років). Після закінчення строку договору орендар має право на збір врожаю, та переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.».

Абзац перший пункту 10 Договору викласти в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій або в натуральній формі: в розмірі 4% нормативної грошової оцінки землі, що становить 9 560,95 грн. на рік у 2017 році, в розмірі 5% нормативної грошової оцінки землі, що становить 11 951,19 грн. на рік починаючі з 2018 року.»

Пункт 27 Договору викласти в наступній редакції: «Права орендодавця. Орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; забезпечення екологічної безпеки землекористування шляхом додержання вимог земельного і природоохоронного законодавства, державних та місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі; своєчасного внесення орендної плати; отримання до 50% від річної орендної плати достроково - у липні звітного року; безоплатної допомоги при культивуванні та оранці особистого городу площею до 20-ти соток; безоплатної доставки орендної плати або її частини в натуральній формі (зерном або іншою сільськогосподарською продукцією); надання знижки щодо вартості зерна на 200 грн. за тону відносно ціни реалізації зерна підприємством; надання знижки на сільськогосподарські послуги підприємством; допомоги транспортом на поховання».

Пункт 39 Договору викласти в наступній редакції: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору. У разі смерті фізичної особи - Орендодавця, право щодо власності на земельну ділянку та орендну плату переходить до спадкоємців, а земельна ділянка в подальшому використовуються «Орендарем» на умовах цього Договору до закінчення строку дії, на який було укладено цей Договір. За період користування орендованою земельною ділянкою орендна плата зараховується за кожен рік на особистий рахунок «Орендодавця» і отримати її можуть тільки спадкоємці згідно чинного законодавства.»

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року (з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 26 грудня 2018 року) у задоволенні позовних вимог ТОВ «Бета-Агро-інвест» було відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів зазначає, що судом не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення по справі та висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам. Суд не врахував, що в їх листі від 20.10.2017 року на адресу ОСОБА_2 вони не відмовлялися від переважного права перед іншими особами на укладання договору на новий строк, а лише інформували відповідача про свої наміри. З боку позивача як добросовісного орендаря були виконані всі умови для реалізації переважного права оренди. Крім того, зазначає, що умови, на яких уклали договір відповідачі між собою, є менш вигідними, ніж ті, які були запропоновані позивачем.

Відповідачем ФОП ОСОБА_3 надано відзив на позовну заяву, у якому остання заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить рішення суду залишити без змін. В обґрунтування зазначає, що з боку позивача має місце неналежне виконання договору оренди землі, чим було порушено права власника землі ОСОБА_2 Та позивач. Надіславши листа від 20.10.2017 року фактично відмовився від свого переважного права. Отже договір між відповідачами був укладений після припинення переважного права позивача.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ТОВ «Бета-Агро-інвест» доводи апеляційнї скарги підтримала, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишит без змін.

Інши особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без її участи та клопотання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм належну оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За правилом ст. 20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку.

Підстави поновлення договорів оренди землі передбачено статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка конкретизує порядок такої пролонгації.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» врегульовано порядок поновлення договору оренди, який фактично об'єднує два різні випадки пролонгації договору оренди.

За змістом статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина 1).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина 2).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина 3).

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_3 та відомостей Державного земельного кадастру, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області. належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

20 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Бета-Агро-Інвест» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,3711 га, ріллі, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області. Договір був зареєстрований у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що вчинено запис 20 серпня 2007 року за № 37.

Згідно із пунктом 8 вказаного договору договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до пункту 36 зазначеного договору оренди дія договору припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; викупу земельної ділянки орендарем; ліквідації юридичної особи орендаря; в інших випадках, передбачених законом.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї сторони внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п.37). Пункт 38 встановлює, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Факт передачі спірної земельної ділянки ОСОБА_2 позивачу підтверджується актом приймання-передачі від 22.08.2007 року, якій містить підписи сторін.

Тобто, договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та ОСОБА_2, був зареєстрований 20 серпня 2007 року відповідно до вимог законодавства, що діяло на той час, а тому він є чинним з моменту його державної реєстрації та діяв до 20 серпня 2017 року.

13.04.2017 року ОСОБА_2 направила на адресу позивача заяву із вимогою про повернення їй спірної земельної ділянки, оскільки строк Договору оренди землі закінчується 22.08.2017 року.

24.06.2017 року ОСОБА_2 отримала у відповідь на свою заяву лист від 20.06.2017 №166-Д. Відповідно до якого позивач повідомив про намір скористатись своїм переважним правом на поновлення Договору оренди земельної ділянки. Запропонував ОСОБА_2 підписати додаткову угоду до Договору оренди землі чи договір оренди в новій редакції (які долучені до листа), або надати письмову відмову.

В подальшому 20.10.2017 року позивачем на адресу ОСОБА_2 був направлений лист б/н, за змістом якого позивач повідомив про те, що у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди та відмовою останньої продовжити його на новий строк на нових умовах, позивачем здійснюється інформування фіскальних органів про зменшення оброблюваних ним земель. Також зазначено, що в разі зміни ОСОБА_2 свого рішення та відновлення співпрацю з позивачем, останній здійснить на його користь додаткову виплату.

14 березня 2018 року ОСОБА_2 уклала договір оренди спірної земельної ділянки з з ФОП ОСОБА_3 строком на 10 років. Спірна земельна ділянка передана орендодавцем орендарю за Актом приймання-передачі земельної ділянки від 14.03.2018 року. Реєстрація відповідного речового права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі №16 проведена 19.03.2018 за №25336986, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з боку відповідачів відсутне порушення передбаченого ст.33 Закону України «Про оренду землі» переважного права позивача на укладення договору оренди земельної ділянки на новий термін. Оспорюванний договір оренди землі, укладений між відповідачами в березні 2018 року, не порушує прав позивача, якій відповідно до листа від 20.10.2018 року погодився з відмовою орендодавця від продовження дії договору від 20.08.2007 та повідомив про припинення своєї господарської діяльності на спірній землі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та не приймає доводи апеляційної скарги оскільки, згідно із частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частино 1 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар земельної ділянки має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотримання умов договору оренди землі. Згідно із ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною.

В частині 1 ст. 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Питання щодо переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк регламентоване положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Згідно частинам 1 - 4 цієї статті по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Таким чином, відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Відповідний правовий висновок щодо застосування наведеної норми права викладений у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 14-65цс15, які, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, повинні враховуватися судами при застосуванні відповідних норм права.

З матеріалів справи убачається, що між позивачем та ОСОБА_2 не було досягнуто згоди на продовження терміну дії договору оренди землі. Відповідач завчасно попередила щодо припинення оренди землі після закінчення строку дії договору, а відповідач листом від 20.10.2017 року фактично прийняв її відмову від продовження договору оренди, повідомив про припинення господарської діяльності на земельній ділянці та її повернення у розпорядження ОСОБА_2 Таким чином, приписи ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» на спірні правовідносини не розповсюджуються. Оспорюванний договір оренди укладено між відповідачами в березні 2018 року, тобто після відмови позивача від наміру скористатись своїм переважним правом.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції було надано невірно оцінку листу ТОВ «Бета-Агро-інвест» №166-Д від 20.10.2017 року на ім'я ОСОБА_2, оскільки відповідно до ч.1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Фактично зазначені доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які були предметом розгляду у суді першої інстанції та якім судом була надана належна правова оцінка. Висновки суду відповідають встановленим обставинам та підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях відповідачів порушення переважного права позивача за ч.1-5 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, що з боку позивача як добросовісного орендаря були виконані всі умови для реалізації переважного права оренди, направлено на адресу відповідача листа-повідомлення до якого додані проект додаткової угоди, проект договору оренди землі.

Відповідно до частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі» при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанцій, надані позивачем проекти додаткової угоди та договору оренди землі свідчать про зміну істотних умов договору, тобто фактично позивач запропонував змінити умови оренди щодо орендної плати та інших істотних умов договору та відповідачем зазначена пропозиція прийнята не була.

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання додаткової угоди укладеною, оскільки відповідно до змісту ст.ст. 11 та 15 ЦК України права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розумніють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 цього Кодексу.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Положення ст. 16 ЦК України не містить такого способу захисту порушеного права, як визнання угоди укладеною. Частина 2 ст. 16 ЦК України, визначає, що способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним, що узгоджується з положеннями частин 2, 3 ст. 152 ЗК України. Таким чином, звертаючись до суду з позовом про визнання угоди укладеною позивачем було обрано неналежних спосіб захисту. Таким чином, ці позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Решта доводів апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено в позовній заяві, зводяться до переоцінки доказів, які були предметом розгляду у суді першої інстанції та якім була надана відповідна оцінка, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесене з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.М. Біляєва

М.С. Будулуца

Повний текст постанови складений 23 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач В.В. Папоян