Провадження № 22-ц/801/908/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

26 квітня 2019 рокуСправа № 127/20272/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_2, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Бессараб Н. М. від 13 лютого 2019 року,

встановив:

02 квітня 2019 року надійшла ця апеляційна скарга, яку ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 квітня 2019 року залишено без руху та надано строк для сплати судового збору в розмірі 1066 грн 20 к. і подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

19 квітня 2019 року ОСОБА_4 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відстрочення сплати судового збору.

На обґрунтування поважності причини пропущення строку на апеляційне оскарження посилався на те, що копію оскаржуваного рішення отримав 25 лютого 2019 року.

Як на підставу відстрочення сплати судового збору ОСОБА_4 посилався на скрутне матеріальне становище (відсутність роботи, має інвалідність ІІІ групи, є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 1497 грн 00 к., яку витрачає на харчування та лікування).

За змістом частин першої, другої статті 354 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Щодо відстрочення сплати судового збору суд виходить з такого.

Відповідно до частин 1, 3 статті 136 ЦПК України та частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Як розяснено у абзаці 2, 3 пункту першого постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя N R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України від 01 січня 2019 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Оскільки, як видно зі змісту апеляційної скарги та поданих до неї документів, судове рішення не було вручено ОСОБА_4 у день його проголошення або складення, а його копію він отримав 25 лютого 2019 року, апеляційна скарга подана поштою 25 березня 2018 року, тобто в межах тридцятиденного строку, то строк на апеляційне оскарження рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2019 року необхідно поновити.

Також, з урахуванням ціни позову 1000 грн 00 к., розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги 1066 грн 20 к. та матеріального становища заявника суд приходить до висновку про необхідність відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі апеляційним судом, оскільки сплата суми судового збору становитиме надмірний тягар для ОСОБА_4, який нівелюватиме саму суть судового захисту його права.

В решті апеляційна скарга подана з додержанням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України.

Керуючись ст. 127, 136, 354, 356, 359 ЦПК України,

постановив:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2019 року задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2019 року.

Відстрочити ОСОБА_4 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до вирішення справи судом апеляційної інстанції.

Відкрити апеляційне провадження у справі.

Визначити ОСОБА_3 строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом семи днів з дня отримання цієї ухвали та зобов'язати надати докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Панасюк