ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4353/17 Номер провадження 22-ц/814/264/19Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Філоненко О.В.,

позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Материнко М.О., повний текст рішення складено 05 листопада 2018 року;

апеляційними скаргами ОСОБА_2 на додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2019 року, ухвалене суддею Материнко М.О.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про захист прав споживача, визнання незаконним, протиправним та скасування рішення про визнання розміру страхового відшкодування, зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У травні 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» та з урахуванням поданих 26.04.2018 р. уточнень до позовної заяви просив визнати незаконним, протиправним та скасованим рішення ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія» про визначення за страховим випадком від 03.11.2016 р. за полісом АІ № 9652628 розміру належного ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 36570,34 грн. в частині визначення розміру страхового відшкодування.

Зобовязати (спонукати) відповідача прийняти рішення про визначення за страховим випадком від 03.11.2016 року за полісом АІ № 9652628 розміру належного ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 99500,00 грн. за відсутності документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

В обґрунтування позову послався на те, що 03.11.2013 р. сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобілів VOLKSWAGEN CADDY, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. ДТП сталася з вини ОСОБА_4, який керував вказаним транспортним засобом, який був забезпечений у ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія» за полісом № АІ/9652628. Страховика було повідомлено про ДТП, яке було визнано страховим випадком, на підставі звіту аварійного комісара від 07.02.2017 р. визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача та прийнято рішення про виплату йому суми страхового відшкодування у розмірі 36570,34 грн.

Позивач не погодився із сумою здійсненого страхового відшкодування, оскільки матеріальний збиток є значно більшим, та вважає, що на його користь підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 99 500,00 грн. із розрахунку: 100 000,00 грн. (ліміт страхової відповідальності страховика за Полісом), 500,00 грн. (сума передбаченої Полісом франшизи). Вказане і стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про захист прав споживача, визнання незаконним та скасування рішення про визнання розміру страхового відшкодування, зобовязання вчинити певні дії, - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 63429,66 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 листопада 2018 року виправлено за ініціативою суду описку, допущену у вступній та резолютивній частинах рішення суду у даній цивільній справі у сумі стягненого страхового відшкодування, з 62929,66 грн. на 63429,66 грн.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2019 року визнано незаконним рішення Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" про здійснення страхового відшкодування ОСОБА_2 в частині визначення суми страхової виплати за страховим випадком від 03.11.2016 року за Полісом АІ № 9652628 у розмірі 36570,34 грн.

В частині позовних вимог про визнання рішення Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" про здійснення страхового відшкодування скасованим та зобовязання ОСОБА_5 "Харківська муніципальна страхова компанія" прийняти рішення про визначення за страховим випадком від 03.11.2016 р. за полісом АІ № 9652628 розміру належного ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 99500 грн. за відсутності факту оплати проведеного ремонту відмовлено.

Крім цього, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2019 року виправлено описку по тексту рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.10.2018 року (повний текст) та рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.10.2018 року, в найменуванні сторони відповідача на "Приватне акціонерне товариство "Харківська муніципальна страхова компанія".

Також ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01 лютого 2019 року виправлено за ініціативою суду описку, допущену в ухвалі Октябрського районного суду м. Полтави від 25.10.2018 року в даті рішень суду, в які вносились виправлення (повний текст, вступна та резолютивна частини) рік їх постановлення: "2018".

З рішенням суду першої інстанції не погодилися позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія», оскарживши його в апеляційному порядку.

Також позивач ОСОБА_2 оскаржив додаткове рішення місцевого суду, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційних скаргах на рішення місцевого суду та додаткове рішення ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, прохає скасувати рішення в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 63429,66 грн., а також в частині відмови у задоволенні вимоги про зобовязання (спонукання) відповідача прийняти рішення про визначення за страховим випадком від 03.11.2016 року за полісом АІ № 9652628 розміру належного йому страхового відшкодування у розмірі 99500 грн. за відсутності факту оплати проведеного ремонту.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вищевказану вимогу.

Вважає, що місцевий суд при вирішенні справи по суті вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач не просив стягувати суму страхового відшкодування, тоді як просив лише визнати незаконним, протиправним та скасованим рішення ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія» про визначення за страховим випадком від 03.11.2016 р. за полісом АІ № 9652628 розміру належного ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 36570,34 грн., в частині визначення розміру страхового відшкодування. Зобовязати (спонукати) відповідача прийняти рішення про визначення за страховим випадком від 03.11.2016 року за полісом АІ № 9652628 розміру належного ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 99500,00 грн. за відсутності документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія» прохає скасувати рішення місцевого суду в частині стягнення витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2500 грн. та на професійну правничу допомогу у розмірі 8500 грн., посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення в цій частині.

Вважають, що не зобовязані відшкодовувати витрати на проведення експертного дослідження у сумі 2500 грн., оскільки огляд належного позивачу автомобіля був проведений за замовленням страховика відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім цього, позивач у порушення ст. 175 ЦПК України, не зазначив у позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, які поніс та очікує понести у звязку з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу, у сумі 8500 грн. При цьому, розмір цих витрат належним чином не підтверджено.

У відзиві, який надійшов від позивача ОСОБА_2, останній прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія», посилаючись на те, що витрати на правничу допомогу та за проведення судової автотоварознавчої експертизи обґрунтовано стягнуті судом першої інстанції в порядку розподілу судових витрат, розмір яких підтверджено належними доказами.

Представник відповідача ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія» свого представника в судове засідання не направив, про час, дату і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавав. У звязку з чим розгляд справи проводиться у відсутність представника відповідача, що відповідає вимогам ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, приходить до висновку про залишення апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія» без задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, вірно встановлено судом першої інстанції та постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 29.11.2016 року, яка є чинною, 03.11.2016 р. близько 20 год. 05 хв. в місті Полтава, по вул. Київське шосе, водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN CADDY, державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 66 том 1).

Автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2, належить ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 173369, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.67 том 1).

Автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, державний номерний знак НОМЕР_1, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 232374, копія якого міститься у справі, належить ОСОБА_6 (а.с.67 том 1 на звороті).

На підставі довіреності від 30.06.2012 р. гр. ОСОБА_6 уповноважив гр. ОСОБА_7 розпоряджатися автомобілем VOLKSWAGEN CADDY, державний номерний знак НОМЕР_1, з правом продажу. Довіреність дійсна до 30.06.2021 року (а.с. 72 том 1).

Транспортний засіб VOLKSWAGEN CADDY, державний номерний знак НОМЕР_1, був застрахований у ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» (на теперішній час - ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія») страхувальником ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі полісу № АІ/9652628 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 20.06.2016 року до 19.06.2017 р. включно (а.с. 65 том 1).

За вказаним полісом визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у 100000,00 грн.; розмір франшизи визначено в 500,00 грн.

Як вказувалося вище, постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 29.11.2016 року, що набрала законної сили 12.12.2016 р., ОСОБА_4, який керував автомобілем VOLKSWAGEN CADDY, державний номерний знак НОМЕР_1, визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП (а.с. 66 том 1).

Судом також встановлено, що ОСОБА_7, який володіє автомобілем VOLKSWAGEN CADDY, державний номерний знак НОМЕР_1, на підставі довіреності, звертався 04.11.2016 р. до страховика ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» із заявою про визнання вказаного ДТП страховим випадком (а.с. 73 том 1).

12.12.2016 року ОСОБА_2 направив на адресу страховика ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» заяву про здійснення страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн. згідно з полісом № АІ/9652628 (а.с. 74-77 том 1).

Згідно зі страховим актом цивільної відповідальності власників транспортних засобів ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія» від 15.03.2017 р., вищевказана ДТП визнана страховим випадком відповідно до полісу № АІ/9652628. Розмір матеріального збитку власнику автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2, за звітом аварійного комісара ОСОБА_8 визначено в розмірі 37070,34 грн.

Сума, що підлягає виплаті власнику вказаного транспортного засобу з відрахуванням передбаченої полісом франшизи у розмірі 500,00 грн. становить 36570,34 грн. (а.с. 28 том 1).

15.03.2017 р. на підставі вказаного рішення ОСОБА_2 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 36570,34 грн., що визнавалося позивачем у суді та підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 76 том 1).

Позивач вважає вказане рішення страховика в частині визначення розміру відшкодування таким, що суперечить дійсній вартості збитків, спричинених належному йому автомобілю, оскільки звіт аварійного комісара від 07.02.2017 р., наданий на замовлення страховика ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія», на підставі якого було здійснено виплату позивачу страхового відшкодування, є неналежним та недопустимим доказом, у звязку з тим, що аварійний комісар ОСОБА_8 не здійснював безпосередній огляд транспортного засобу, що був обєктом оцінки.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно виходив із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються спеціальним законом № 1961-IV від 01.07.2004 р. «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону № 1961-IV).

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що 04.11.2016 р. страховика повідомлено про настання події, що підтверджується заявою про визнання ДТП страховим випадком, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 73 том. 1).

Згідно копії акту огляду колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 40-41 том. 1), який складений з двох частин: перша частина датована 11.11.2016 р., в графі про субєкта складення зазначено: ОСОБА_9 та ОСОБА_8, та наявний підпис ОСОБА_8, скріплений його печаткою, а також підписом ОСОБА_2

Друга частина (продовження акту огляду колісного транспортного засобу) датована 16.11.2016 р. та підписана і скріплена печаткою ОСОБА_8, а також підписана власником транспортного засобу ОСОБА_2 (а.с.40-41 том. 1).

07.02.2017 року ОСОБА_8, що має відповідне свідоцтво аварійного комісара, на підставі вищевказаного акту огляду транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2, надано звіт аварійного комісара, яким визначено вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, з урахуванням зносу на момент проведення дослідження, у сумі 37070,34 грн. (а.с. 29-47 том 1).

У звіті вказано, що підставою для його складання є договір між СПД ОСОБА_8 та ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія».

Разом з тим, в матеріалах справи належні докази на підтвердження цього відсутні.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснив суду, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, працює в асистуючій компанії «УКРАВТЕКСПЕРТИЗА», яка, в свою чергу, працює зі страховими компаніями з предмету здійснення на замовлення огляду транспортних засобів після ДТП.

У листопаді 2016 року ним було отримано завдання провести огляд транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2.

За участю власника вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 у листопаді 2016 року було здійснено огляд та додатковий огляд транспортного засобу, знято фотокопії автомобіля; акт огляду було підписано ОСОБА_9, підпис скріплено печаткою, а також підписано ОСОБА_2, оформлений ОСОБА_6 огляду було надіслано ним страховику. Будь-які інші експерти участі в огляді вказаного транспортного засобу не приймали, а саме ОСОБА_8 участі в огляді автомобіля не приймав.

Свідком надано завірену копію наявного у нього акту огляду колісного транспортного засобу (а.с. 35 том. 2).

На підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 20.06.2018 р. (а.с. 8 том 2) в якості свідка викликався для надання показань у судовому засіданні аварійний комісар ОСОБА_8, який на виклик суду не зявився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв.

Згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об'єктом оцінки.

Частиною 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Статтею 11 цього ж Закону визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення суб'єкта оціночної діяльності з об'єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів проведення особистого огляду обєкта оцінки - транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2, аварійним комісаром ОСОБА_8

Акт огляду колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 40-41 том. 1), що наданий до звіту аварійного комісара ОСОБА_8, обґрунтовано не взятий до уваги як допустимий доказ у справі, оскільки його достовірність спростована показами свідка, що ставить під сумнів законність порядку його одержання.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпіла сторона не позбавлена права залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти для визначення вартості збитків.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 23.11.2016 року на замовлення ОСОБА_2 судовим експертом ОСОБА_10 було складено висновок за №27-11 експертного автотоварознавчого дослідження, відповідно до якого визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2 на дату дослідження (23.11.2016 р.) 126329,09 грн.; вартість відновлювального ремонту 257533,11 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 126329,09 грн. (а.с. 80-105 том 1).

У висновку міститься протокол огляду транспортного засобу (обєкта дослідження), складений судовим експертом ОСОБА_10 23.11.2016 р.

Експерт ОСОБА_10 був допитаний судом першої інстанції та пояснив, що особисто здійснював огляд автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2, у присутності власника ОСОБА_2 зі складанням фототаблиці, що є невідємною частиною висновку.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Разом з тим, доказів на підтвердження того, що відповідач, як страховик, узгоджував розмір страхового відшкодування з позивачем, як з особою, яка має право на отримання такого відшкодування, суду не надано.

Поряд з цим, у матеріалах справи наявні запити позивача. відповідно до яких останній намагався узгодити суму страхового відшкодування, витребовував у страховика інформацію щодо прийнятого рішення про страхове відшкодування тощо (а.с. 74-78 том 1).

Страховиком у встановлений законом строк було прийнято рішення про здійснення позивачу страхового відшкодування та 15.03.2017 р. здійснено йому виплату суми страхового відшкодування у розмірі 36570,34 грн.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

За пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідачем не надано суду належних доказів виконання ним у встановлений законом строк свого обовязку щодо направлення заявнику письмового повідомлення про прийняте рішення.

Рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (п. 36.7 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що сторони до проведення виплати страхового відшкодування не узгодили суму страхового відшкодування, як це передбачено Законом.

Відповідач ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія» не надав суду належних доказів щодо повідомлення позивача про наявність звіту аварійного комісара, відповідно до якого страховиком визначено розмір страхового відшкодування, здійснивши його виплату без погодження розміру з позивачем.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2018 року за клопотанням адвоката позивача призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2, проведення якої доручено атестованому судовому експерту СПД ФО ОСОБА_10, на вирішення якої поставлено наступні запитання: якими є матеріальні збитки, завдані власнику колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок ДТП 03 листопада 2016 року; якою є вартість ремонту у випадку відновлення колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП 03 листопада 2016 року (а.с. 199-200 том 1).

Згідно висновку № 02-05 від 18.05.2018 р. судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER. державний номерний знак НОМЕР_2, на дату дослідження 03.11.2016 р. складає 257533,11 грн.

Вартість матеріальних збитків, завданих власнику вказаного транспортного засобу на дату дослідження 03.11.2016 р. з урахуванням зносу складає 126329,09 грн. (а.с. 203-247 том 1).

Допитаний у суді першої інстанції в порядку ч. 5 ст. 102 ЦПК України експерт ОСОБА_10 пояснив, що при проведенні експертизи ним застосовано протокол огляду віл 23.11.2016 р. транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номерний знак НОМЕР_2, що є додатком № 1 до висновку № 27-11 експертного автотоварознавчого дослідження (а.с. 86-87 том 1, а.с. 218-220 том 2).

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну, згідно з полісом № АІ/9652628 у розмірі 100000,00 грн., а також суму фактично виплаченого позивачу страхового відшкодування відповідно до страхового акту від 15.03.2017 р. у розмірі 36 570,34 грн., з відрахованим розміром встановленої полісом франшизи 500,00 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 63429,66 грн., визнавши незаконним рішення ОСОБА_5 "Харківська муніципальна страхова компанія" про здійснення страхового відшкодування ОСОБА_2 в частині визначення суми страхової виплати за страховим випадком від 03.11.2016 року за полісом АІ № 9652628 у розмірі 36570,34 грн.

Враховуючи те, що рішення страховика не повязане з відмовою у здійсненні страхового відшкодування, а є незаконним лише в частині визначення суми належного позивачу страхового відшкодування, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що порушені права позивача підлягають захисту у вищезазначений спосіб.

У звязку з чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання рішення Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" про здійснення страхового відшкодування скасованим та зобовязання ОСОБА_5 "Харківська муніципальна страхова компанія" прийняти рішення про визначення за страховим випадком від 03.11.2016 р. за полісом АІ № 9652628 розміру належного ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 99500 грн. за відсутності факту оплати проведеного ремонту.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення та додаткове рішення місцевого суду про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів та задоволенню не підлягають.

Судовий збір у сумі 640 грн. обґрунтовано стягнутий судом першої інстанції з відповідача на користь держави відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду відповідно до положень п. 15 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія», колегія суддів виходить з наступного.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ст. ст. 137, 139 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_2 було сплачено 2500 грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи відповідно до ухвали суду, що підтверджується квитанцією серії ДП № 000205 від 22.05.2018 р. (а.с. 204 том 1).

Крім цього, позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану йому адвокатом ОСОБА_3, відповідно до ордеру ПТ № 006226 від 04.10.2017 р. та угодою на представництво інтересів у справі б/н від 10.05.2017 р. ( а.с. 55-56 том 1).

Згідно квитанції, копія якої вміститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 сплатив адвокату ОСОБА_3 8500 грн. за надану ним правничу допомогу (а.с. 51 т. 2).

Обсяг правничої допомоги, наданої адвокатом ОСОБА_3, підтверджується довідкою від 25.10.2018 року (а.с. 56 том 2) та не спростований відповідачем.

Приймаючи до уваги надані позивачем докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи та на професійну правничу допомогу. Тоді як відповідачем не доведено не співмірність понесених позивачем витрат.

Рішення суду та додаткове рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для їх скасування з наведених в апеляційних скаргах мотивів колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 «Харківська муніципальна страхова компанія» залишаються апеляційним судом без задоволення, а рішення та додаткове рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на рішення та апеляційні скарги ОСОБА_2 на додаткове рішення залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2018 року та додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

ОСОБА_11