ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Харків

справа № 625/424/18

провадження №22-ц/818/2005/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач Пизюн Володимир ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Коломацького районного суду Харківської області, ухвалене 17 січня 2019 року о 12 годині 03 хвилини у складі судді Лосєва Д.К.,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.05.2012 у сумі 117 000 грн., а також судові витрати в сумі 1 762 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 18.05.2012 між Банком та відповідачем укладено вищевказаний договір, за яким ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 17 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач, станом на 31.03.2018 , має заборгованість 117 000 грн., яка складається з: 14 244 грн. 92 коп. заборгованості за кредитом, 102 755 грн. 08 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 17 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог Банку відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем під час розгляду справи не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, також суд вказав на те, що відповідач в свою чергу, виявивши безпідставне списання коштів повідомив позивача про цей факт. Також суд посилався на наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами.

В апеляційній скарзі Банк просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення норм процесуального та матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає те, що суд не врахував вимоги Умов і правил надання банківських послуг, згідно яких користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за свої рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Проте переказ коштів, що відбувся, неможливий без знання особистої інформації клієнта (номер картки, терміну її дії, cvv коду та ін.).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права. Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» не доведено вчинення ОСОБА_2 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що відповідно до заяви позичальника від 18.05.2012 року, яка разом із Пам`яткою клієнта, «Умовами і правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає кредитний договір, укладений між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , останній отримав кредит у розмірі 17 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9-33).

Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6. Умов і правил надання банківських послуг ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання щодо погашення заборгованості по кредиту, процентах за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених Договором. У випадку невиконання зобов`язань на вимогу Банку - виконати зобов`язання, погасити заборгованість по кредиту (в тому числі Прострочений кредит та Овердрафт), оплатити винагороду Банку (а. с. 28 зв. сторона).

Відповідно до п. 2.1.1.4.2. Умов у випадках порушення вимог чинного законодавства України чи умов Договору та у випадку виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по Карті (заблокувати карту), та/чи визнати Карту недійсною, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому чи у визначеній Банком частці ( а.с. 28).

Згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_2 перед банком не погашена і станом на 31.03.2018 року складає: - заборгованість за кредитом 14244,92 грн.; - заборгованість по процентах за користування кредитом 102 755 грн. 08 коп. Загальна сума заборгованості складає 117 000 гривень (а.с. 6-7).

З відзиву на позовну заяву вбачається, що 18.05.2012 року відповідно до поданої ОСОБА_2 заяви ним було отримано кредитну карту НОМЕР_1 , на яку Банком перераховано визначену договором грошову суму у розмірі 17 000 гривень (а.с. 70-71).

З відзиву відповідача також вбачається що, 17.02.2015 на його мобільний телефон надійшов телефонний дзвінок з боку невідомої особи, яка представилась працівником Банку та в результаті бесіди з його дружиною, яка підняла слухавку, вказана особа дізналась про належність ОСОБА_2 кредитної картки НОМЕР_2 НОМЕР_1 . Одразу після цього, на його мобільний телефон надійшло смс-повідомлення про зняття з належної йому картки грошових коштів у розмірі 15 155 грн. Як вказує ОСОБА_2 , мало місце вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним Коломацьким відділенням Валківського відділу поліції ГУНП в Харківській області було заведено кримінальне провадження №0000158 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1ст. 190 КК України, що підтверджується відповідним витягом (а.с. 58).

З листа начальника СВ Коломацького ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Гриценко О.О. вбачається, що кримінальне провадження за №0000158 від 12 березня 2018 року знаходиться на стадії досудового розслідування та рішення по ньому не прийнято. Також з указаного листа вбачається, що потерпілими по вказаному вище провадженню визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 126).

Згідно заяви від 18.03.2015 року, що підписана громадянкою ОСОБА_4 , яка є дружиною ОСОБА_2 , який у зв`язку зі своїм станом здоров`я не має можливості самостійно пересуватись, що підтверджується лікарсько-консультативним висновком комісії та довідкою КЗОЗ «ЦПМСП Коломацького району», 11.03.2015 року, одразу після виявлення списання коштів з належної її чоловікові картки, вона звернулася до Коломацького відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і повідомила про зникнення коштів з картки Банку (а.с. 62, 80, 81).

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України № 2346-III від 05.04.2001 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

За змістом пункту 9 розділу VI постанови правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем електронної ідентифікації самого електронного засобу і його користувача, окрім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За відсутності обставин, які безспірно доводять, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність вини відповідача як підставу цивільно-правової відповідальності у знятті грошових коштів з його кредитного рахунка та відсутності підстав для покладання на відповідача обов`язку з погашення заборгованості за кредитом.

Вказаний вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 лютого 2018 року у справі № 725/314/15-ц.

Доводи апеляційної скарги про те, що операції щодо зняття коштів з кредитного рахунка відповідача стали можливими внаслідок порушення ним Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема, умов зберігання та використання конфіденційної інформації, є безпідставними, оскільки на їх підтвердження не надано доказів і самі по собі вони не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв несанкціонованому зняттю коштів з рахунка, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Надання відповідачем третім особам необхідної інформації для здійснення звичайних операцій із зарахування на картковий рахунок коштів (номер карткового рахунку) не може розцінюватися як надання користувачем інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Отже, суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі повно та об`єктивно досліджених обставин справи, з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Коломацького районного суду Харківської області, ухвалене 17 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 травня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді І. П. Коваленко

Р.М. Піддубний