Ухвала

18 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 295/13459/17

провадження № 61-7296ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на постанову Житомирського апеляційного суду від

04 березня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Коломієць О. С.,

Талько О. Б., Шевчук А.М., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У листопаді 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_4 укладено договір страхування наземного транспорту, а саме, автомобіля марки «Mazda» д. н. з.НОМЕР_1 від 20 жовтня 2015 року

№83/15-Т/Ж. 20 червня 2016 року в м. Житомир сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Mazda» д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки «ЗАЗ» д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Постановою Богунського районного суду м. Житомира відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Згідно звіту від 04 липня 2016 року № 1620 матеріальний збиток, завданий автомобілю «Mazda» д. н. з. НОМЕР_1 складає 534 852,66 грн. З урахуванням суми страхової виплати, суми знецінення, франшизи та вартості придатних залишків на користь ОСОБА_4 позивачем виплачено 216 989,04 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» з лімітом відповідальності 100 000,00 грн, які зазначена страхова компанія сплатила позивачеві 17 березня 2017 року. У квітні 2018 року позивач направив ОСОБА_3 претензію про сплату 116 989,04 грн на відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав зазначеної вимоги, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просило стягнути з відповідача 116 989,04 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2018 року позов ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 116 989,04 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2018 року змінено, зменшено розмір шкоди з 116 989,04 грн до 30 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції належним чином встановлено розмір завданої відповідачем шкоди та наявність правових підстав для її стягнення з заподіювача на користь страхової компанії. Разом з тим, з урахуванням скрутного майнового стану відповідача, суд вважав наявними підстави для застосування частини четвертої статті 1193 ЦК України та зменшення розміру відшкодування шкоди.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПрАТ «СК «Арсенал Страхвання», в якій заявник просив скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2019 року та залишити в силі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема статті 1193 ЦК України, що нівелює застосування до зазначених правовідносин статей 1166, 1188 ЦК України. Оскаржуване судове рішення підлягає касаційному оскарженню, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 116 989 грн 04 коп. та станом на 01 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00*100=192 100).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів касаційної скарги про фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики

Посилання заявника, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питання застосування частини четвертої статті 1193 ЦК України щодо зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, є необгрунтованими та фактично зводяться до незгоди заявника із ухваленим судовим рішенням. Посилаючись на наявність зазначених обставин, заявник не навів мотивів, які б свідчили, що оскаржуване судове рішення у цій справі не відповідає усталеній практиці. Надана заявником копія постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року (справа №263/12115/16-ц) не дає підстав для висновку пронеоднакове застосування судами одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах і доказів на їх підтвердження.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Ураховуючи наведене та беручи до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства Верховний Суд не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обгрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, відсутні підстави вважати, що справа становить для заявника виняткове значення, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на постанову Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_3 про стягнення коштів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик