ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних, інфляційних витрат та зарахування однорідних грошових вимог, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2019 року позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення 3% річних, інфляційних витрат та зарахування однорідних грошових вимог. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 25.07.2007 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Арма» та відповідачем було укладено договір про іпотечний кредит № 17/02-N/336, відповідного до якого останньою було отримано грошові кошти у розмірі 300000,00 грн зі строком повернення до 24.07.2037 року зі сплатою 12% річних. У звязку з неналежним виконанням зобовязання щодо повернення кредитних коштів, станом на 08.08.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 409 676,05 грн. 08.08.2013 року між ТОВ КБ «АРМА» та ТОВ «Українська боргова компанія» було укладено Договір купівлі-продажу, за умов якого ТОВ КБ «АРМА» передало у власність позивачеві майнові права за кредитними договорами, зокрема, за договором № 17/02-N/336. Оскільки відповідачем заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач просить в рахунок часткового погашення заборгованості з виплати інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 196 466,62 грн. ОСОБА_2 перед ТОВ «Українська боргова компанія» зарахувати зустрічну однорідну грошову вимогу ОСОБА_2 до ТОВ «Українська боргова компанія» у розмірі 4383,30 грн, стягнути з відповідача заборгованість з виплати інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 192 082,82 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2019 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

В підготовчому судовому та в судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував і просив у його задоволені відмовити.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи, судом встановлено, що 25 липня 2007 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «АРМА» та ОСОБА_2 було укладено Договір про іпотечний кредит № 17/02-N/336, відповідно до якого останньою було отримано грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн зі строком повернення до 24 липня 2037 року зі сплатою 12 % річних.

08 серпня 2013 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальність Комерційний банк «АРМА» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» було укладено договір купівлі-продажу № 3-167, відповідно до умов якого Комерційний банк «АРМА» передав у власність, а ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» прийняла майнові права за кредитними договорами, укладеними між ТОВ КБ «АРМА» та 60 фізичними особами та 45 юридичними особами, зокрема, за договором № 17/02-N/336.

09 червня 2016 року заочним рішенням Фастівський міськрайонний суд Київської області в задоволені позову ТОВ «Українська боргова компанія»до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Підставою відмови стало застосування судом строків позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2016 року в частині відмови в задоволені позову ТОВ «Українська боргова компанія» скасовано, ухвалено в цій частині нове про задоволення позовних вимог, а саме в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «Українська боргова компанія» за договором про іпотечний кредит від 25.07.2007 року у розмірі 409676 грн. 05 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, який на праві приватної власності належить ОСОБА_3, а саме Ѕ частина квартири №25, що знаходиться за адресою: вул. Щавінського, 6 м. Фастів, Київська область, шляхом визнання за ТОВ «Українська боргова компанія» права власності. У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року рішення апеляційного суду Київської області від 15.11.2016 року скасовано, заочне рішення Фастівського міськрайонного суду київської області від 09.06.2016 року залишено в силі.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

06.02.2019 року ТОВ «Українська боргова компанія» звернулася до суду з даним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що у зв»язку з неналежним виконанням своїх зобов»язань ОСОБА_2, щодо повернення кредитних коштів, станом на 08 серпня 2013 року заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 17/02-N/336 складала 409676,05 грн.

Станом на день подачі позову вказана заборгованість відповідачем не погашена, а тому позивач вважає, за необхідне звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідача сум передбачених ст.625 ЦК України, а саме стягнення інфляційних витрат та 3% річних, що складає 196466, 62 грн.

За змістом положень ст. 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разм з тим, Верховний Суд у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного суду Постановою від 06.03.2019 року у справі №757/44680/15-ц зробив правовий висновок, а саме, що натуральним є зобовязання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобовязання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобовязанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних витрат, оскільки вимога в такому зобовязанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Оскільки рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2016 року, залишеним без змін Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року, було відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Українська боргова компаніяпро звернення стягнення на предмет іпотеки у звязку з пропуском позовної давності, то 3 % річних у справі, що переглядається, були нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобовязанні.

Таким чином, в задоволенні позовної вимоги про стягнення 3 % річних інфляційних втрат, слід відмовити за безпідставністю.

Щодо зарахування зустрічних однорідних грошових вимог суд зазначає.

Так, згідно ст.601 ЦК України, зобов»язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред»явлення вимоги.

Разом з тим, можливість заліку за заявою однієї зі сторін разом з тим означає неприпустимість заперечування зарахування за мотивом незгоди іншої сторони.

Зважаючи, що судом відмовлено у задоволені вимоги позивача щодо стягнення з відповідача сум передбачених ст.625 ЦК України, а саме стягнення інфляційних витрат та 3% річних, що складає 196466, 62 грн., представником відповідача заперечується здійснення зарахування вказаних вимог, суд вважає дана вимога не підлягає до задоволення.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись ст. 4,11,12,13,76-81,89,141,265,268 ЦПК України, на підставі ст.15,16,526,530,599,601,610,611,615,625 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, оф. 34 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент.номер НОМЕР_1, зареєстр.: ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення 3 % річних, інфляційних витрат та зарахування однорідних грошових вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.04.2019 року

Головуючий суддя Г.В. Соловей