ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1769/19 Справа № 185/8518/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Зосименко О.М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ПАТДельта Банк звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що 30 листопада 2011 року між ПАТ Астрабанк та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №08018, за яким кредитодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 695358 грн. зі сплатою 16,9% річних за весь час користування кредитом строком до 30 листопада 2031 року. Відповідач взяв на себе зобов`язання по поверненню заборгованості шляхом внесення щомісячного платежу у сумі 10147 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 як поручителем і ОСОБА_1 , як позичальником було укладено договір поруки, згідно якого поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати перед банком за невиконання позичальником свої зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник.

Між ПАТ Астрабанк та ПАТ Дельта Банк було укладено договір купівлі-продажу права вимоги від 02 грудня 2013 року, на підставі якого останнє набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

Також позивач зазначив, що Позичальник зобов`язання за кредитним договором не виконує, в зв`язку з чим, за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, 3% річних та пені. У зв`язку з зазначеним, позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 744 437,40 грн..

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року задоволено позовні вимоги банку та стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 30 листопада 2011 року, яка утворилась станом на 15 липня 2015 року у сумі 744437,4 грн., з яких: 608271,21 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 105393,39 грн. - заборгованість за відсотками, 28958,1 грн. - пеня, 297,07 грн. - 3% річних від заборгованості по тілу кредиту, 1517,63 грн. - 3% річних від заборгованості по відсотках. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а тому враховуючи факт невиконання відповідачами взятих на себе кредитних зобов`язань, - суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог Банку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 П обґрунтована тим, що неповідомлення його про розгляд справи позбавило процесуального права щодо надання суду доказів, якими він заперечує проти вказаного позову. Крім того, апелянт зазначає, що на дату ухвалення оскаржуваного рішення суду він проживав та був зареєстрований в м. Донецьку, куди ДП Укрпошта зупинила приймання та доставку поштових відправлень в зв`язку із проведенням АТО. А тому, посилання суду на належне повідомлення про розгляд справи не відповідає дійсності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги Банку про стягнення з відповідачів виниклої кредитної заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а тому враховуючи факт невиконання відповідачами взятих на себе кредитних зобов`язань вважав за необхідне стягнути з останніх на користь Банку виникли кредитну заборгованість в загальній сумі 744 437,40 грн..

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 30 листопада 2011 року між ПАТ Астрабанк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №08018, за яким кредитодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 695 358,00 грн. зі сплатою 16,9% річних за весь час користування кредитом строком до 30 листопада 2031 року.

Відповідач взяв на себе зобов`язання по поверненню заборгованості шляхом внесення щомісячного платежу у сумі 10 147 грн..

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком, з однієї сторони та ОСОБА_2 як поручителем і ОСОБА_1 , як позичальником, з другої сторони було укладено договір поруки, згідно якого поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати перед банком за невиконання позичальником свої зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник.

В порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого станом на 15 липня 2015 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 744 437,4 грн., з яких: 608271,21 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 105393,39 грн. - заборгованість за відсотками, 28958,1 грн. - пеня, 297,07 грн. - 3% річних від заборгованості по тілу кредиту, 1517,63 грн. - 3% річних від заборгованості по відсотках.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У відповідності до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Керуючись вказаними нормами закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виникла заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Також встановлено, що 02 грудня 2013 року між ПАТ Астрабанк та ПАТ Дельта Банк було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, на підставі якого останнє набуло право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні можу бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) .

У відповідності до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановивши вказані обставини справи, а також те, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта в скарзі про те, що його неповідомлення про розгляд справи позбавило процесуального права щодо надання суду доказів, якими він заперечує проти вказаного позову, а також те, що на дату ухвалення оскаржуваного рішення суду він проживав та був зареєстрований в м. Донецьку, куди ДП Укрпошта зупинила приймання та доставку поштових відправлень в зв`язку із проведенням АТО, - колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 знав про розгляд вказаної справи, однак жодних доказів на спростування позовних вимог, останнім ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оскільки, відповідачем не було надано належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог Банку, - колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений апелянтом судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко