Справа № 345/2316/18
Провадження № 22-з/4808/61/19
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л.Б.
Суддя-доповідач Томин
18 липня 2019 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої Томин О.О.
суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.
за участю секретаря Капущак С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, списаних із зарплатної картки, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Юрчаком Л.Б. 2 квітня 2019 року в м. Калуші, повний текст якого виготовлено 12 квітня 2019 року,
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 02.04.2019 року позов задоволено. Визнано незаконними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо автоматичного списання коштів із зарплатної картки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані грошові кошти в сумі 18810,96 грн., 261,09 грн. процентів в розмірі облікової ставки НБУ за користування коштами, інфляційні втрати в сумі 38,73 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь Державної судової адміністрації України судові витрати у вигляді суми судового збору в розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Калуського міськрайонного суду від 2 квітня 2019 року залишено без змін.

12.07.2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення.

Зазначив, що 24.05.2019 року представником позивача було підготовлено та подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, де також зазначено орієнтовний перелік судових витрат, які позивач планує понести у суді апеляційної інстанції. Просить стягнути з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача ОСОБА_1 . 4900,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача подану заяву підтримав.

Представник відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, що згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Калуського міськрайонного суду від 2 квітня 2019 року залишено без змін. Питання про судові витрати не вирішувалося.

В матеріалах справи міститься відзив представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», в якому викладено прохання залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду без змін, а також зазначено орієнтовний перелік судових витрат, які позивач планує понести у суді апеляційної інстанції.

Колегія вважає, що це питання має бути досліджено як таке, що не вирішено при апеляційному розгляді справи.

Сатттею 59 Конституції України гарантовано право на професійну правничу допомогу.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статті 28 Правил адвокатської етики формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3-6 вказаної норми передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів ОСОБА_1 у даній справі в суді апеляційної інстанції здійснював адвокат Булавинець М.М.

З наданих на стадії апеляційного провадження документів, що підтверджують судові витрати позивача ОСОБА_1 , вбачається, що ним понесені витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 4900,00 грн., зокрема: 2400,00 грн. за правовий аналіз апеляційної скарги та підготовку відзиву на апеляційну скаргу; 2500,00 грн. за представництво в судових засіданнях.

Заявником долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги, укладеного 20.05.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Булавинцем М.М. (т. 2, а.с. 12), копію ордера адвоката (т. 1, а.с. 252), Акт про надання правничої допомоги від 10.07.2019 року (т. 2, а.с. 11) та квитанцію №42688497 від 11.07.2019 року (т. 2 а.с. 10).

Встановлено також, що адвокат Булавинець М.М. дійсно приймав участь у судових засіданнях апеляційного суду, а також ним складено відзив на апеляційну скаргу.

Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України сторона відповідача не заявляла.

З огляду на викладене витрати, які позивач ОСОБА_1 поніс за надання правничої допомоги на стадії апеляційного провадження, покладаються на відповідача АТ КБ «ПриватБанк», який ініціював апеляційне провадження, у загальній сумі 4900 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 270, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 4900 гривень 00 копійок.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст додаткової постанови складено 18 липня 2019 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Ясеновенко