Єдиний унікальний номер справи 758/5064/18
Провадження №22-ц/824/5368/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року ПАТ СК «ПЗУ Україна» звернулося до суду із позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позивач свій позов мотивував тим, що на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ним було застраховано автомобіль, який з вини відповідача отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, що мала місце 19.10.2016 року. Позивачем власнику застрахованого автомобіля виплачено страхове відшкодування в сумі 40465,16 грн. У зв'язку з наведеним позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення в прядку регресу виплаченого страхового відшкодування з відповідача як з особи, винної в ДТП.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року вищезазначений позов задоволений.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, вважає, що постановлене рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, дійсним обставинам справи та вимогам закону. Зазначає, що він не згоден із сумою та порядком страхової виплати застрахованій особі, оскільки відомості про проведення оцінки вартості пошкоджених деталей автомобіля йому не надано, не встановлено прямий причинний зв'язок між пошкодженнями автомобіля та заміненими запасними частинами, не встановлено та не вказано, що було зроблено з пошкодженими деталями, як і не надано розрахунку вартості робіт. За таких обставин сплачене страхове відшкодування є передчасним та необґрунтованим, а тому і регресну вимогу вважає необґрунтованою. Крім іншого вказує про те, що позовна заява була підписана не уповноваженою особою, оскільки на момент відкриття провадження у даній справі строк дії довіреності цього не уповноваженого представника закінчився. Вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд обґрунтовано виходив з того, що вина відповідача в ДТП встановлена відповідним судовим рішенням, яке в даній частині має преюдиційне значення. Розмір заподіяної шкоди підтверджений відповідними актами та звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням застрахованому транспортному засобу. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди відповідача з розміром спричиненої внаслідок ДТП шкоди. В той же час жодного доказу на спростування представлених до суду позивачем документів з цього приводу, відповідач не надав, як і не заявляв він в ході розгляду справи в суді першої інстанції клопотання про витребування доказів або про призначення відповідного експертного дослідження.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Колегія апеляційного суду критично відноситься до тверджень апеляційної скарги щодо невідповідності рішення суду у зв'язку з ненаданням власником пошкодженого транспортного засобу акту виконаних робіт по відновленню такого автомобіля, оскільки деліктне зобов'язання особи виникає з факту спричинення ним шкоди та його розміру, й не пов'язане з тим, чи вже було таку усунуто шкоду в натурі (відремонтоване пошкоджене майно). Таким чином, за умов встановлення розміру спричиненої шкоди, документальне підтвердження того, яким чином та в якому розмірі власник пошкодженого майна здійснив його відновлення (та чи здійснив взагалі) на час розгляду справи не має принципового доказового значення у справі.

Окремо звертає увагу колегія суддів апеляційного суду й на доводи апелянта щодо того, що на момент відкриття провадження у справі строк дії довіреності представника позивача вже вийшов. Вказана довіреність була дійсна на час вчинення таким представником юридично значимих дій, а саме підписання позовної заяви та направлення її до суду. При вчиненні представником позивача наступної процесуальної дії по справі, а саме подання клопотання про розгляд справи без її участі, представником позивача була подана нова довіреність. За таких умов процесуальні дії були вчинені належним чином уповноваженим представником позивача.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов до правильного висновку по суті позовних вимог, а зазначені в апеляційній скарзі доводи є безпідставними та не спростовують законності оскаржуваного ним рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П.Приходько