Ухвала

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 465/5497/18

провадження № 61-13741ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення шкоди, завданої честі та гідності, та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 вересня 2008 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено кредитний договір № 31-632/08-ДД, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 12 000 грн. Згодом, у зв`язку з складними сімейними обставинами, останній почав допускати порушення умов даного договору. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04 квітня 2011 року з позивача на користь банку було стягнуто 38 022,50 грн заборгованості. Протягом шести років з його пенсії проводились відрахування на погашення боргу, а 01 грудня 2017 року заборгованість перед банком була погашена у повному обсязі. 21 лютого 2018 року державним виконавцем Богунського відділу ДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак, в лютому 2018 року позивач отримав лист від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» з повідомленням про те, що ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відступило товариству право вимоги заборгованості за укладеним з ним кредитним договором. В подальшому, протягом 2018 року позивач продовжував отримувати від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» листи, телефонні дзвінки та смс-повідомлення з нагадуваннями про наявність боргу та вимогами його погашення. Зазначав, що такими діями порушено його особисті немайнові права, а вказані дії принижували його честь, гідність та завдали моральних страждань.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд стягнути на його користь нанесену шкоду його честі та гідності в розмірі 120 000 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове про задоволення його позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У позові заявлено вимогу про стягнення шкоди, завданої честі та гідності в розмірі 120 000 грн та моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Таким чином, ціна позову у даній справі становить 125 000 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн*100=192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом

1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення шкоди, завданої честі та гідності, та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко