Єдиний унікальний номер 227/4266/18 Номер провадження 22-ц/804/1479/19
Єдиний унікальний номер 227/4266/18 Головуючий у 1 інстанції Гусинський М.О.
Номер провадження 22-ц/804/1479/19 Доповідач Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Кішкіної І.В., Тимченко О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №227/4266/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2019 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Слов`янську Донецької області,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У вересні 2018 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 грудня 2011 року між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2203-317/04/9, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту - 112875 гривень, процентна ставка за користування кредитом - 15 % річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється у розмірі 20 % річних, строк повернення кредитних коштів - до 05 грудня 2016 року.

Банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, однак ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк.

Станом на 25 травня 2018 року відповідачем не сплачено нараховані проценти за користування кредитом за період з 01 червня 2014 року по 30 квітня 2015 року - 9457,22 гривень, заборгованість за кредитом - 67786,24 гривень. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 25 травня 2018 року складає 77243,46 гривень.

З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 2203/9-А/1 від 06 грудня 2011 року, за умовами пункту 1.1. якого, ОСОБА_2 зобов`язалась у повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору.

Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2018 року цивільну справу №227/4266/18 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором надіслано за підсудністю до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

08 лютого 2019 року у заяві за вх.№4547 позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором №2203-317/04/9 від 06 грудня 2011 року станом на 16 січня 2019 року в загальному розмірі 124540,17 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 14 березня 2019 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 2203-317/04/9 від 06 грудня 2011 року станом на 14 березня 2019 року в загальному розмірі 72305,32 гривень, з яких: 67 786,24 гривень - заборгованість по кредиту прострочена; 4519,08 гривень - заборгованість по процентах прострочена та понесені по справі процесуальні витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 гривень, а усього 74226,32 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог необґрунтоване, ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права та підлягає скасуванню. Просить рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2019 року в частині відмови позивачу у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 52234,85 гривень та про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 124540,17 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким вказані позовні вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не обґрунтовує та не посилається на жодну норму права при відмові у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками по кредитному договору після 26 вересня 2018 року, що є безумовним порушенням приписів ст. ст. 10, 263, 264 ЦПК України. Розрахунок заборгованості за відсотками, який наводиться судом у рішенні, помилковий.

Також зазначає, що відповідачі в письмових поясненнях та в судовому засіданні частково визнали суму позовних вимог. Однак, судом першої інстанції при вирішенні питання про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за процентами даний факт не враховано, норми ст. 264 ЦК України в цій частині позовних вимог судом не застосовані.

Крім цього зазначає, що в мотивувальній частині рішення щодо ненадання позивачем суду доказів направлення поручителю вимоги про повернення заборгованості за кредитним договором зауважує, що виходячи з положень договору поруки 2203/9-А/1 від 06 грудня 2011 року право вимоги банку про сплату кредитної заборгованості з поручителя не ставиться у залежності від направлення чи не направлення вимог або претензій кредитором поручителю. Крім того, відповідно до положень договору поруки це договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за договором. Оскільки зобов`язання позичальника за кредитним договором не виконано, то станом на момент звернення до суду із позовом, зобов`язання поручителя за договором поруки з урахуванням умов пунктів 5.1. та 5.2. договору поруки, продовжують існувати.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вказував, що строк позовної давності за договором встановлюється сторонами у три роки, у тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитними коштами та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штрафів та всіх видатків понесених банком під час виконання умов договору.

Також зазначав, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин (дії не переборної сили), що не залежить від волі сторін, зокрема, як: війна, військові дії, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень договору на період дії зазначених обставин.

Відповідач після отримання кредиту, за кредитним договором, здійснював його погашення відповідно до договору до червня 2014 року, так як на території де мешкає відповідач почалось проведення антитерористичної операції. Відповідач постійно мешкав на території проведення антитерористичної операції та не мав змоги покинути свого мешкання щоб погасити кредит.

Крім того, зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Вважає, що позивачем був пропущений строк позовної давності, а також враховуючи п5.5 кредитного договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень договору у зв`язку з форс-мажорними обставинами.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем ОСОБА_2 не надано.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ПОРЯДОК РОЗГЛЯДУ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України визначено, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у позовній заяві, складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

06 грудня 2011 року між АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2203-317/04/9, відповідно до якого Банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути їх та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки передбачені кредитним договором. Сума кредиту 112875,00 грн., процентна ставка за користування кредитом 15% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, процентна ставка встановлюється у розмірі 20,0% річних. Строк повернення кредитних коштів до 05 грудня 2016 року (а.с.17-20).

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 06 грудня 2011 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 2203/9-А/1 від 06 грудня 2011 року. Відповідно до п 1.1. якого, ОСОБА_2 зобов`язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору (а.с.21).

Також судом встановлено, що Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, а позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість за зобов`язаннями по кредитному договору.

Крім того, встановлено, що банком здійснювалось нарахування процентів щомісяця, а відтак початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником цих зобов`язань.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги позивачем рішення суду оскаржується лише в частині відмовлених позовних вимог, а тому апеляційний суд відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає за наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 52234,85 гривень, суд першої інстанцій виходив з того, що оскільки позивачем нараховувались щомісячно проценти за період з 06 грудня 2011 року по 16 січня 2019 року, позивач, який є банківською установою, дізнався про невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором саме в день невиконання цих обов`язків.

ПАТ АБ «Укргазбанк», яке звернулось із позовною заявою до суду 26 вересня 2018 року, має право вимагати проценти за користування кредитом (з урахуванням строку позовної давності) за період з 26 вересня 2015 року по 26 вересня 2018 року.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 124540,17 гривень, суд першої інстанцій виходив з того, що письмове повідомлення поручителю про необхідність повернення кредиту та сплати боргу за кредитним договором, направлення якої передбачено п. 2.1 договору поруки, позивачем на адресу поручителя ОСОБА_2 не направлялась, а отже відсутні підстави для стягнення з останньої зазначеної заборгованості.

Такі висновки суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, відповідають вимогам матеріального закону, зроблені із дотриманням норм процесуального права, а також відповідають фактичним обставинам справи та наявним в матеріалах справи письмовим доказам.

Однак, апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру заборгованості ОСОБА_1 по процентам за період з 26 вересня 2015 року по 26 вересня 2018 року у сумі 4519,08 гривень виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов`язався за договором повертати кредит частинами до 05 грудня 2016 року.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо часткового погашення заборгованості, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Таким чином, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору №2203-317/04/9 від 06 грудня 2011 року укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , сторони погодили, що позичальник сплачує з 1-ого (першого) по 10-е (десяте) число місяця нараховані проценти за користування кредитними коштами. (а.с.17-20)

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Згідно п.1.3.1. кредитного договору, кредит надається з 06 грудня 2011 року по 05 грудня 2016 року. (а.с.17)

Відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2203-317/04/9 від 06 грудня 2011 року, наданого позивачем, останній платіж ОСОБА_1 зробив у липні 2014 року на суму 1112,24 гривень. (а.с.77-78)

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду 26 вересня 2018 року, що підтверджується штемпелем Добропільського міськрайонного суду Донецької області №17164/18, а отже судом першої інстанції вірно визначено, що стягненню підлягають проценти за користування кредитом в межах строку позовної давності, установленого в 3 роки, до моменту звернення позивача до суду.

Проте розмір процентів у сумі 4519,08 гривень, які підлягають стягненню з відповідача за цей період, суд першої інстанції визначив не вірно виходячи з наступного.

Оскільки кредитним договором передбачена сплата процентів щомісяця до 10-го числа, а строк, з якого необхідно стягнути заборгованість по процентам, починається з 26 вересня 2015 року, то стягненню підлягають проценти які нараховані з жовтня 2015 року.

Крім того, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами за період з 11 жовтня 2015 року по 05 грудня 2016 року у розмірі 14814,70 гривень, а тому в цій частині рішення суду підлягає зміні зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам у зазначеному вище розмірі.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2.1. договору поруки №2203-9-А/1 від 06 грудня 2011 року укладеного між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 (далі за текстом договір поруки), у випадку невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань по кредитному договору до позичальника та/або поручителя. У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це позичальника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення позичальника до участі у справі.

Згідно п.2.2. договору поруки поручитель зобов`язаний не пізніше 2-х банківських днів з дати отримання письмової вимоги кредитора перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором на рахунки, на яких враховується заборгованість позичальника а АБ «Укргазбанк», МФО 320478. Номери рахунків зазначаються в письмовій вимозі кредитора. (а.с.21)

Пунктом 2.4. договору поруки визначено, що Кредитор зобов`язаний повідомити в письмовій формі, в тому числі, про зміну строків виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами на адресу поручителя. (а.с.21)

Враховуючи зазначені пункти договору поруки для позивача встановлено обов`язок, що у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, письмово звернутися до поручителя із вимогою про виконання таких зобов`язань.

В матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення позивачем на адресу ОСОБА_2 письмової вимоги, із зазначеними номера рахунків на які необхідно сплатити заборгованість, про виконання зобов`язань по кредитному договору, а пояснення представника позивача в тій частині, що позивач не мав змоги повідомити відповідача ОСОБА_2 про необхідність виконання нею вимог за кредитним договором у зв`язку із невиконанням їх з боку відповідача ОСОБА_1 у зв`язку із форс-мажорними обставинами, суд першої інстанції правомірно визнав неналежними, оскільки позивач не виконав умови п.п.5.5 та 5.6 кредитного договору - не повідомив відповідачів в 7-ми денний строк про настання таких обставин та не надав до суду документу на підтвердження для нього форс-мажорних обставин.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з поручителя ОСОБА_2 заборгованості з вищенаведених підстав.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно п. 4 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення в частині визначення розміру заборгованості за процентами, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, ухвалено з порушенням норм процесуального права, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в цій частині змінити, стягнувши проценти за користування кредитними коштами за період з 11 жовтня 2015 року по 05 грудня 2016 року в розмірі 14814,70 гривень.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам виходячи з наступного розрахунку:

- позовні вимоги задоволено у розмірі 82600,94 гривень, що складає 66,32 % від ціни позову (82600,94*100:124540,17).

Судові витрати позивача за подання позовної заяви та апеляційної скарги складають 4670,10 грн. (1868,10+2802), відповідно ставок встановлених Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (в редакціях чинних на час звернення позивача до суду)

Таким чином з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3097,21 грн. гривень (4670,10 *66,32%) на відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2019 року в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» по процентам за кредитним договором №2203-317/04/9 від 06 грудня 2011 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість по процентам за кредитним договором №2203-317/04/9 від 06 грудня 2011 року в розмірі 14814,70 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» судові витрати у розмірі 3097,21 гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: І.В. Кішкіна

О.О. Тимченко