Провадження № 22-ц/4808/478/19
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 січня 2019 року, ухвалене суддею Бабій О.М.,

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини його пенсії, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Після уточнення позову заявлені вимоги обґрунтувала тим, що перебуває в шлюбі із відповідачем з 19 березня 2010 року. На даний час в провадженні суду знаходиться її позовна заява про розірвання шлюбу. В шлюбі народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач отримує пенсію, яка є його постійним доходом. З вересня 2018 року відповідач майже не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Відповідно до законодавства батьки рівні у своїх правах та обов'язках щодо утримання дітей. Вважає, що при сплаті позивачем аліментів у розмірі 1/3 частини пенсії забезпечується рівність при виконанні обов'язку утримання дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 січня 2019 року позов задоволено. Вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішення обґрунтоване тим, що відповідач у судовому засіданні позов визнав та погодився сплачувати аліменти на дитину. Суд вирішив спір, враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У лютому 2019 року ОСОБА_1 подав до Івано-Франківського апеляційного суду скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити та стягувати аліменти на дочку ОСОБА_3 в розмірі ? частини від всіх його доходів щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Апелянт у скарзі зазначає, що судом не досліджено ряд обставин та порушено при ухваленні рішення норми матеріального та процесуального права. Не враховано, що позивач чинила тиск та ввела його в оману, що стало причиною визнання позову в суді першої інстанції. Крім цього, позивач пообіцяла, що у випадку визнання позову, не буде претендувати на будь-яку іншу матеріальну допомогу з його боку. Однак, наразі, окрім виплати зазначених аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх доходів, позивач продовжує перебувати разом із спільною донькою ОСОБА_3 на його повному матеріальному утриманні та проживати з ним у квартирі.

Вважає, що позивач відповідно до ст.81 ЦПК України має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більш високому (значному) розмірі, тому повинна була обґрунтувати свої вимоги по стягненню аліментів у більш високому розмірі, ніж це передбачено чинним законодавством.

Зазначає, що його дохід у вигляді пенсії не слугує тією обставиною, яка б передбачала стягнення аліментів у більшому розмірі, ніж це передбачено ч. 5 ст. 183 СК України.

Позивач зовсім не здійснює фінансового утримання їх спільної доньки, розраховуючи тільки на його кошти, отримані у вигляді пенсійного забезпечення, хоча ст. 141 СК України передбачає рівні права і обов'язки батьків щодо дитини.

Зазначає, що хворіє на серцеву недостатність протягом 20 років, встановлено діагноз : дифузний кардіосклероз, фібриляція пересердь. Двома консультативними довідками міської клінічної поліклініки №1 м. Івано-Франківська від 18 лютого 2019 року підтверджено зазначений діагноз і визначено курс лікування, який передбачає великі грошові витрати. Наявного рухомого чи нерухомого майна, окрім квартири, у якій проживає з позивачем та донькою, у нього немає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 19 березня 2010 року уклала шлюб з ОСОБА_1 (а.с. 3).

За даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23 лютого 2011 року батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 4).

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши апелянта, який вимоги скарги підтримав, позивача, яка вимоги скарги під час виступу у судових дебатах визнала, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»

розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить : з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень;

Колегія суддів вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення.

Апелянт оскаржив судове рішення у зв'язку з тим, що його дохід у вигляді пенсії не є тією обставиною, яка передбачає стягнення аліментів у більшому розмірі та крім цього, позивач зовсім не здійснює фінансове утримання їх спільної дитини, розраховуючи тільки на кошти відповідача.

У засіданні апеляційного суду сторони підтвердили та визнали, що позивач ОСОБА_2 працює вчителем іноземних мов у школі, отримує щомісячно близько 6000 гривень, крім цього отримує плату за репетиторство, а відповідач отримує 6500 тисяч гривень пенсії.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи позов суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач пов'язував можливість сплати аліментів у визначеному позивачем розмірі з тим, що позивач разом з донькою буде проживати окремо, та він не буде нести, окрім сплати аліментів, комунальні витрати у зв'язку з їх проживанням.

Позивач ОСОБА_2 пояснила у засіданні, що облаштовує власну квартиру та готується перейти з дочкою проживати окремо, дала згоду на отримання ? частини аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Системний аналіз норм права, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.

Враховуючи, що відповідач, батько дочки ОСОБА_3 є особою похилого віку, хворіє протягом тривалого часу, потребує медикаментозного лікування, що передбачає витрати, виходячи з обов'язку обох батьків утримувати дитину, інші обставини справи, розмір аліментів, на який погодились сторони в судовому засіданні, забезпечить потребу належного матеріального забезпечення дочки ОСОБА_3 та не суперечитиме вимозі закону щодо гармонійного розвитку дитини.

Відповідач належними доказами підтвердив стан здоров'я, що має істотне значення при визначенні розміру аліментів, тому рішення суду першої інстанції, підлягає зміні в частині визначення частки розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 січня 2019 року в частині визначення частки розміру аліментів змінити.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою : АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - невідомий на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 аліменти на дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 17 квітня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта