Справа № 462/5498/17
У Х В А Л А

24 квітня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря судового засідання: Ящук К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ера Трейд» - про звернення стягнення на майно, суд

в с т а н о в и в:

На розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ера Трейд» - про звернення стягнення на майно.

Ухвалою суду від 12.12.2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ера Трейд» - про звернення стягнення на майно та призначено судове засідання.

Після розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 Львівським апеляційним судом, 25.03.2019 року справу повернуто до Залізничного районного суду м. Львова.

16 квітня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» подав суду заяву про закриття провадження у справі.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін та інших учасників процесу, які про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, а їх неявка не перешкоджає розгляду по суті заяви позивача про закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву про закриття провадження у справі, а також матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.02.2016 року між ПАТ АКБ «Львів» та ТзОВ «Ера Трейд» було укладено Генеральний договір кредитної лінії №5/К/16, відповідно до умов якого Банк зобов`язався відкрити позичальнику відкличну відновлювану кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості 60 000,00 доларів США зі сплатою 10% річних за користування кредитом, з строком дії кредитної лінії включно до 09.02.2017 року, з порядком видачі кредитів по кредитній лінії траншами, терміном до 12-ти місяців на поточний рахунок.

Відтак, вказаний договір укладено між ПАТ АКБ «Львів» та ТзОВ «Ера Трейд», тобто між двома юридичними особами.

Крім цього, 10.02.2016 року, для забезпечення своєчасного повернення кредиту, процентів за користування ним, оплати штрафних санкцій у передбачених законом та кредитним договором випадках, відшкодування інших витрат та збитків, між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2 /Іпотекодавець-Майновий поручитель/ укладено Договір іпотеки, за реєстр.№253.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Із аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Відповідно до положень статей 572, 575, 589, 626 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави); іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Тобто, договір іпотеки укладається між іпотекодержателем та іпотекодавцем в забезпечення виконання боржником основного зобов'язання.

Виходячи зі аналізу змісту та підстав поданого позову, ПАТ АКБ «Львів» звернулось до суду із позовом до фізичної особи, як іпотекодавця-майнового поручителя за договором іпотеки, що укладений на забезпечення зобов'язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто, між сторонами наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов'язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Отже, враховуючи викладене, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Вищевказану правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/77312765).

Враховуючи наведене, зокрема субєктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, характер спору, суд приходить до переконання, що вирішення даного спору віднесено до юрисдикції господарських судів.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Частиною 2 ст. 255 ЦПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Відтак, справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, а тому позивачу слід повернути сплачений судовій збір у загальному розмірі 18150 грн. 65 коп.

Керуючись ст. 255, 256, 258, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ера Трейд» - про звернення стягнення на майно.

Роз'яснити позивачу право на звернення із даним позовом в порядку господарського судочинства до Господарського суду Львівської області.

Повернути ОСОБА_1 акціонерному товариству Акціонерно-комерційний банк «Львів» сплачений судовий збір в розмірі 15 755 /п'ятнадцять тисяч сімсот пятдесят пять/ гривень 65 копійок згідно меморіального ордера №37347 від 03.10.2017 р. та 2 395 /дві тисячі триста девяносто пять/ гривень згідно меморіального ордера №143303 від 10.09.2018 р., а всього: 18 150 /вісімнадцять тисяч сто пятдесят/ гривень 65 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24 квітня 2019 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський