Справа № 478/1364/18 Суддя першої інстанції Іщенко Х.В.
Провадження № 22-ц/812/1089/19 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 липня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Прокопчук Л.М., Самчишиної Н.В.,

із секретарем Гавор В.Б.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Іщенко Х.В., в залі судового засідання в смт. Казанка, о 16 год. 52 хв., повний текст якого складений 19 квітня 2019 року, за позовом ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Лагодівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 9, 37 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Лагодівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи позову обґрунтовувала тим, що її батько ОСОБА_2 , з 1964 року являвся членом колгоспу «Авангард» Казанківського району Миколаївської області. У 1994 році він вийшов на пенсію, залишаючись членом зазначеного колгоспу. 16 жовтня 1995 року КСП «Авангард» отримало Державний акт на право колективної власності на землю. ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_2 помер та після його смерті вона є спадкоємцем за законом його майна та майнових прав. Спадщину прийняла, але про право батька на земельну частку (пай) не знала, так, як не проживає в Казанківському районі та з мешканцями села спілкувалася рідко. Інформацію про зазначене право батька отримала випадково від працівників сільської ради.

За ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2018 року відбулася заміна відповідача - Лагодівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області на Казанківську селищну раду Казанківського району Миколаївської області

Рішенням цього ж суду від 18 квітня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що доказів щодо права померлого ОСОБА_2 на земельну частку пай та ОСОБА_1 на успадкування земельної частки (пай) в розмірі 9,37 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Лагодівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області після смерті останнього, суду не надано.

Оскільки, земельна ділянка в натурі (на місцевості) не виділялась, сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 не видавався, ОСОБА_2 хоча і був членом колгоспу «Авангард» реорганізованого в КСП «Авангард», але не був включений до списку громадян членів КСП «Авангард» які мають право на земельну частку (пай), та за життя не ставив питання до включення його до таких списків.

Таким чином ОСОБА_2 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не набув права на отримання земельної частки (пай), а відтак успадкуванню це право не підлягає.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом процесуальних норм та невірним застосуванням норм матеріального права, просила скасувати рішення та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовувала тим, що суд не встановив факт виникнення у ОСОБА_2 права на земельну частку (пай).

Скаржниця наголошувала на тому, що неодноразово вживала заходи для отримання та надання суду копії державного акту та доданих до нього списків членів КСП. Нею було встановлено, що КСП «Авангард» ліквідовано, інформація про примірник КСП Державного акту та списків відсутня. Примірник районної ради передано до районного відділу земельних ресурсів у складі справи по паювання земель колективної власності КСП «Авангард». Вона заявляла суду клопотання про витребування справи по паюванню. Через відсутність відповіді, вона неодноразово наполягала на витребуванні та дослідженні суттєво важливих документів: Державного акту на право колективної власності на землю та доданих до нього списків членів КСП.

Отримана справа по паюванню не містила Державного акту на право колективної власності на землю та доданих до нього списків членів КСП, замість цього у справу підшито невідомо які, коли складені і у зв`язку з чим списки членів КСП та пенсіонерів членів КСП, як згодом з`ясувалося, складені та затверджені рішенням загальних зборів членів КСП «Авангард» після отримання Державного акту, що підтверджено архівною інформацією витребуваною судом за її клопотанням.

Втрата чи навмисне знищення державного акту на право колективної власності на землю та доданих до нього списків членів КСП «Авангард» не може ставитись в вину позивача та бути підставою для невизнання права ОСОБА_2 на земельну частку (пай). Тому, за її думкою, в оскарженому рішенні суд неправомірно посилається на ці обставини як на підставу для відмови у задоволенні позову; оцінка судом вказаного повинна навпаки свідчити на користь спадкодавця і спростовується доведеністю факту членства ОСОБА_2 в КСП на момент розпаювання землі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Казанківська селищна рада, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просила залишити її без задоволення, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2019 року без змін.

Доводи відзиву обґрунтовувала тим, що по-перше, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Таким чином, земельний сертифікат це, в першу чергу, документ, який засвідчує право його власника на земельну частку (пай) і визначає її умовний розмір і вартість. Позивачем не було надано до суду ніяких доказів, що ОСОБА_2 був отриманий сертифікат на право на земельну частку (пай).

Також за життя ОСОБА_2 не звернувся до державних органів чи до суду за захистом своїх прав, а саме не подавав заяви відносно включення його до списків пропущених та щодо отримання правовстановлюючих документів на земельну частку (пай).

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Заслухавши суддю доповідача, позивача, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лагодівка Казанківського району Миколаївської області.

Згідно інформації погосподарської книги на день смерті ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 району Миколаївської області, разом з ним постійно проживали та вели спільне господарство: дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 з 1964 року був членом колгоспу «Авангард» Лагодівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області та працював у господарстві з 1964 по 1994 рік (а.с.9-10).

За даними архівного сектору Казанківської райдержадміністрації щодо реорганізації колгоспу «Авангард» встановлено:

з 08 лютого 1992 року по 01 лютого 1996 року колгосп був реорганізований в Кооперативно-акціонерне сільськогосподарське підприємство колгосп «Авангрард» (скорочено КАСП);

з 02 лютого 1996 року по 29 грудня 1999 року КАСП в Колективне сільськогосподарське підприємство «Авангард» (скорочено КСП);

з 30 грудня 1999 року по 2009 рік КСП в сільськогосподарський виробничий кооператив «Авангард», який було ліквідовано за рішенням загальних зборів його засновників від 16 серпня 2009 року.

На підставі рішення Лагодівської сільської ради від 05 вересня 1995 року № 6/8 Колективному сільськогоподарському підприємству «Авангард» 16 жовтня 1995 року було видано Державний акт на право колективної власності на землю серія НОМЕР_1 на земельну ділянку загальною площею 3492,98 га.

До зазначеного акту як додаток надавався список колгоспників КАСП «Авангард» та пенсіонерів цього підприємства, де прізвище ОСОБА_2 відсутнє.

В січні 1996 року правлінням КАСП було прийнято рішення про розпаювання землі колективної власності та створення комісії по розпаюванню.

27 лютого 1997 року створена комісія зробила розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміру, який був затверджений розпорядженням Казанківської райдержадміністрації № 73-р від 27 лютого 1997 року та цим же розпорядженням комісію зобов`язано оформити сертифікати на право на земельну частку (пай).

За даними Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкова справа щодо майна ОСОБА_2 не заводилася.

Відповідно до п. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.п. 1-2 Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст.1-2 Закону України «Про порядок виділення в натурі(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05 червня 2003 року (надалі- Закон № 899-IV) право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно ст. 2 Закону № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку(пай), виданий районною(міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку(пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку(пай).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 не отримував сертифікат на право на земельну частку(пай).

За змістом ст.ст. 22, 23 ЗК України в редакції 1990 року, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин та Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акту.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай).

Таким чином, право власності на земельну частку(пай) виникає з моменту передачі державного акту про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

Як встановлено судом, Державний акт на право колективної власності на землю був виданий КСП «Авангард» 16 жовтня 1995 року, ОСОБА_2 не був включений у списки осіб, який додавався до цього державного акту, та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, за життя ОСОБА_2 не реалізував своє право на земельну частку (пай), як пенсіонер Колективно-сільськогосподарського підприємства колгосп «Авангард», а тому на час смерті таке право у спадкодавця було відсутнє.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших спадкоємців.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України).

За положенням ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Позивач ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_2 та є спадкоємицею першої черги. Після смерті останнього фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки залишилася проживати в тому ж будинку, де проживала з батьком та матір`ю на час смерті.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що на час відкриття спадщини ( на день смерті) ОСОБА_2 не набув права на земельну частку пай, отже це право не входило до складу спадщини після його смерті, а відтак і відсутні правові підстави переходу такого права до спадкоємця за законом позивача ОСОБА_1 .

Оскільки судом першої інстанції було встановлено, що суб`єктивне право ОСОБА_1 на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 не порушено, то відсутні підстави для вирішення питання щодо застосування до цих правовідносин позовної давності.

Проте хоча суд першої інстанції зробив свої розсуди щодо позовної давності, але вони не вплинули на правильний за суттю висновок суду про відмову у позові, тому колегія суддів в силу положень ст. 375 ЦПК України не вбачає підстав для його скасування.

Враховуючи, що апеляційним судом рішення суду першої інстанції про відмову у позові залишено без змін відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Л.М. Прокопчук

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 19 липня 2019 року.