Справа №: 398/2956/18
провадження №: 2/398/226/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" квітня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В. за участю секретарів судового засідання Величко Т.Г., Колісник О.В., позивача за первісним позовом ОСОБА_1, представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, розглянувши у судовому засіданні в м. Олександрії об'єднану цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення до жилого приміщення, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

15 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення позивача до даного будинку та передачі йому ключів від нього.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.01.2012 року уклав шлюб з ОСОБА_3. До цього часу з 2008 року проживав з відповідачкою однією сім'єю по АДРЕСА_2, однак зареєстрований був за іншою адресою. У спірному будинку зареєструвався 29.08.2015 року. Іншого житла не має. 13.01.2017 року шлюб між ними розірвано, після чого ОСОБА_3 відібрала у нього ключі та заборонила проживати у будинку. З даного приводу він звертався до поліції. Висновком дільничного офіцера поліції йому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Проте він з ОСОБА_3 дійшли згоди про поновлення подружніх стосунків і знову почали проживати разом. В червні 2018 року відповідач знову його вигнала з дому та відібрала ключі від вхідних дверей заборонивши проживати у будинку. На даний час він змушений проживати у родичів та знайомих.

Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

05 жовтня 2018 року надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_3 до ОСОБА_1, у якій позивач просить визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1

Позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 мотивує тим, що жодних перешкод відповідачу у проживанні в будинку не створювала, натомість ОСОБА_1 в жовтні 2016 року самостійно змінив місце свого проживання та з того часу не чинив жодних дій спрямованих на вселення до спірного будинку. Також зазначає, що вона є власником даного будинку, який був придбаний нею за особисті кошти до початку стосунків з ОСОБА_1 Зазначає, що реєстрація відповідача у її будинку перешкоджає їй у повній мірі користуватися та розпоряджатися на власний розсуд своїм майном, вона не може отримати бажану житлову субсидію.

02 листопада 2018 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 зазначає, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки позивач за зустрічним позовом не має належних та допустимих доказів непроживання його у спірному будинку з жовтня 2016 року. Це спростовується поданими ним доказами. Зазначає, що рішенням суду від 13.01.2017 року між ними розірвано шлюб, до цього часу вони проживали разом, тільки після винесення рішення суду ОСОБА_3 відібрала у нього ключі та заборонила йому проживати у спірному будинку. Крім того 29.06.2017 року він звернувся до Олександрійського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, де адвокату ОСОБА_2 було видано Доручення №444, в якому було зазначено, що він має право представляти інтереси ОСОБА_1 у справі щодо усунення перешкод у користуванні житлом. З цього ж приводу 17.07.2017 року дільничним було складено висновок про доцільність звернення до суду з заявою про усунення перешкод у користуванні будинком. Однак тоді ОСОБА_1 та ОСОБА_3 примирились і знову почали проживати разом. В червні 2018 року ОСОБА_3 знову вигнала ОСОБА_1 з дому, забравши ключі та заборонивши проживати у будинку. З цього приводу він звернувся з заявою до поліції та отримав висновок від 02.07.2018 року №13570/113-2018, що з приводу його звернення про те, що його дружина не пускає в будинок за місцем реєстрації, йому необхідно звернутися до суду, для вирішення даного спору. Це все спростовує доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 добровільно змінив місце проживання та не чинив дій на вселення у спірний будинок.

У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 пояснив, що не проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 з кінця лютого-початку березня 2018 року у зв'язку з тим, що його колишня дружина не впускає. Перед цим не проживав у період з січня до вересень 2017 року. Пояснює, що його тоді також «вигнала з будинку» ОСОБА_3 Разом з тим позивач зазначає, що він навіть у періоди сварок з ОСОБА_3 регулярно відвідував зазначений будинок, звертався до поліції із заявами про те, що ОСОБА_3 не впускає його у будинок, а також восени 2017 року звертався до адвоката для підготовки відповідної позовної заяви до суду. У вересні 2018 року, ОСОБА_3 зателефонувала ОСОБА_1 і вони домовилися про спільне проживання, у зв'язку з цим ОСОБА_1 відмовився від намірів звертатися до суду з позовом про вселення. У кінці лютого 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знову посварилися, ОСОБА_3 зібрала речі колишнього чоловіка і сказала йому йти з будинку, після чого ОСОБА_1 пішов і пізніше звернувся до адвоката для підготовки позову до суду. Також ОСОБА_1 заперечував факти домашнього насильства, про які повідомила ОСОБА_3 у судовому засіданні, пояснив, що вважає їх неправдивими і бездоказовими. Також позивач повідомив, що має намір вселитися у зазначений будинок і також зберегти реєстрацію у ньому.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позов з підстав зазначених у ньому і заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що з 16 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_1 не проживає у належному їй будинку за адресою: АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 приблизно раз на тиждень приходив до будинку вранці щоб перевірити лотерейні білети «лото «Забава» і ввечері, щоб подивитися телевізор, оскільки не мав такої можливості у будинку своїх батьків, його особистих речей у будинку не було. Відповідач зловживає алкоголем та неодноразово бив її та лякав ножем.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Листом Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 02.07.2018 року №13570/113-2018, ОСОБА_1 було повідомлено, що з приводу його звернення 27.06.2018 року до відділу поліції з заявою, що його дружина не пускає проживати за місцем реєстрації, в ході проведення перевірки було встановлено, що дані відносини мають цивільно-правовий характер та відносяться до компетенції суду, тому йому рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.01.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. В рішенні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 06.01.2012 року. Рішення суду набрало законної сили 14.02.2017 року.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 30 вересня 2005 року, ОСОБА_5 є власником житлового будинку АДРЕСА_9 (вісімдесят) з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_3 розташованого на земельній ділянці 1247,3 кв.м. Цей договір зареєстрований БТІ та визнаний дійсним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2005 року.

Відповідно до домової книги ОСОБА_1 29 серпня 2015 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_4

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб 06 січня 2012 року, після укладення шлюбу прізвище дружини ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 06.01.2012 року Димитровською селищною радою міста Олександрія Кіровоградської області, актовий запис №2.

Згідно акту від 13.09.2018 року вих.№616 Олександрійської селищної ради міста ОСОБА_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований АДРЕСА_5, але не проживає з жовтня 2016 року. Акт складений зі слів сусідів ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючої за адресою: АДРЕСА_7

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 звертався до суду з клопотанням про виклик ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як свідків, однак у подальшому відмовився від свого клопотання.

Згідно висновку дільничного офіцера Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області Тітарєва О.В. від 17.07.2017 року розглянувши заяву ОСОБА_1 від 13.07.2017 року про те, що дружина ОСОБА_3 не пускає його до спільного будинку в АДРЕСА_1, в ході перевірки було встановлено, що дані відносини мають цивільно-правовий характер та відносяться до компетенції суду. Тому йому рекомендовано звернутися з відповідною заявою до Олександрійського міськрайонного суду.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_10, пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_12, з позивачем і відповідачем знайома як з сусідами. Також свідок у судовому засідання пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом приблизно п'ять років. Вони неодноразово сварилися, розходилися і сходилися. Щоразу ОСОБА_3 просила ОСОБА_1 повернутися. ОСОБА_1 продав власну квартиру і вклав виручені кошти у ремонт будинку, який належить ОСОБА_3 Свідок стверджує, що ОСОБА_1 більше ніж на два тижні ніколи не залишав будинок. ОСОБА_1 виконував ремонтні роботи у будинку, копав город тощо. Свідок бачила, що навесні 2018 року ОСОБА_1 працював на городі будинку за адресою: АДРЕСА_1

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_11 пояснила, що проживала до 2018 року за адресою: АДРЕСА_8, з ОСОБА_1 має дружні і сусідські відносини, з ОСОБА_3 знайома як з сусідкою, з нею має неприязні відносини, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають разом однією сім'єю, однак часто сваряться. ОСОБА_3 постійно виганяла ОСОБА_1, і потім сама ж запрошувала назад. Вони вели спільне господарство. ОСОБА_1 постійно працював, ремонтував будинок, доглядав за городом. За цей час не було жодного тривалого періоду відсутності ОСОБА_1 у будинку. Свідок стверджує, що ОСОБА_1 не зловживав алкоголем. Свідок не бачила, що ОСОБА_1 бив ОСОБА_3, однак свідок неодноразово чула такі скарги від ОСОБА_3 Зокрема, свідок підтвердила, що у 2016 і 2017 році ОСОБА_1 проживав у будинку АДРЕСА_9 разом з ОСОБА_3, вони сварилися, однак свідок бачила, що ОСОБА_1 постійно був присутнім на території домоволодіння, обробляв город, виконував ремонті роботи тощо. За цей час не було періодів його тривалої відсутності.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_10 у судовому засіданні пояснила, що знайома більше 10 років з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 оскільки проживає неподалік. Свідок підтверджує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до зими 2019 року проживали однією сім'єю, однак часто сварилися. ОСОБА_3 часто виганяла ОСОБА_1 однак щоразу вона його кликала і він повертався. Тривалих періодів відсутності ОСОБА_1 не було. Свідку відомо, що ОСОБА_1 продав квартиру і вклав гроші у будинок, у якому проживав разом з ОСОБА_3

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_13 повідомив, що знайомий з ОСОБА_1 з дитинства та є сусідом ОСОБА_3, оскільки проживає через один будинок, бачив що у будинку ОСОБА_3 проживав ОСОБА_1, вони разом вели домашнє господарство і облаштовували будинок. Свідок вважає, що ОСОБА_1 не проживає у будинку ОСОБА_3 з 2018 року, водночас зазначає, що сторони не проживають разом останні а саме два з половиною - три роки. Водночас ОСОБА_13 пояснив, що не слідкував за цією сім'єю і не може свідчити про те з якого часу вони не проживають разом. Свідок не чув сварок між ними, також не бачив фактів насильства між ними. Свідок на замовлення ОСОБА_3 двічі ремонтував розбиті вікна, вважає що вікна були розбиті під час сварок подружжя..

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_16 повідомила, що вона є онукою ОСОБА_3 та знайома з колишнім чоловіком бабусі ОСОБА_1 Свідок стверджувала, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 проживали разом з 2012 року. Також свідок стверджувала, що ОСОБА_1 з жовтня 2016 року не проживає у будинку ОСОБА_3 Причиною для їх розлучення було зловживання ОСОБА_1 алкоголем. На той час свідку було 16 років. Вона проживає неподалік на сусідній вулиці, раз на тиждень відвідувала свою бабусю ОСОБА_3 Також свідок стверджувала, що речей відповідача у бабусі немає. Також свідок повідомила, що ОСОБА_1 з 2016 по 2018 рік неодноразово приходив до будинку ОСОБА_1, вибивав двері, оскільки хотів повернутися додому.

Суд застосовує такі норми права.

Згідно ст. ст. 15,16 ЦК України,ст. 5 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини 1 статті 405 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР (далі-ЖК Української РСР) закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно з частиною 1 статті 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини 4 статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині 2 статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням..

Судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 06.01.2012 року до 14.02.2017 року. ОСОБА_1 на правах члена сім'ї за згодою ОСОБА_15 був зареєстрований та вселився у будинок по АДРЕСА_1. Протягом шлюбу сторони проживали разом, вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 перешкоджала ОСОБА_1 у можливості проживання у спірному будинку за місцем його реєстрації. Це підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, зміст яких викладено вище. Усі ці докази, зокрема у показання усіх свідків підтверджують, що ОСОБА_1 бажав, однак через перешкоди, які чинила ОСОБА_3 не мав можливості проживати у будинку за місцем реєстрації.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 добровільно виселився з будинку, оскільки вони не підтверджені належними і достатніми доказами. Натомість суду надані достатні докази того, що ОСОБА_1 не проживав у будинку за місцем реєстрації у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 чинила йому перешкоди.

Суд також вважає, що факти, викладені у акті Олександрійської селищної ради від 13.09.2018 року про те, що ОСОБА_1 не проживав у будинку за місцем реєстрації з жовтня 2019 року, спростовуються сукупністю інших досліджених судом доказів, оскільки цей акт суперечить показанням свідків у справі та складений зі слів сусідів,б які не були допитані у судовому засіданні. Крім цього, цей акт не спростовує те, що ОСОБА_1 не проживав у будинку за місцем реєстрації у зв'язку з перешкодами, які йому чинила ОСОБА_3

Також суд відхиляє доводи ОСОБА_3 про те, що вона не впускала ОСОБА_1 до будинку через те, що він зловживає алкоголем та вчиняв акти насилля щодо неї, оскільки ці обставини з огляду на заявлені нею позовні вимоги про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житлом у зв'язку з тим, що він не проживає у житлі протягом більше ніж 1 року, не входять до предмету доказування у справі. Водночас ОСОБА_3 не заявляла вимог про виселення ОСОБА_1 відповідно до 157 ЖК УРСР або з інших передбачених законом підстав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 в силу ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України має право на користування будинком, однак в цьому йому чиниться перешкода ОСОБА_3. Тому первісний позов необхідно задовольнити та вселити ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_11 зобов'язавши ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні цим будинком та передати йому дублікат ключів, або надати можливість зробити дублікат ключів від даного будинку. Із цих же підстав у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача за певісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.12, 89, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп - НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, рнокпп - НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення до жилого приміщення задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, не чинити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перешкоди у користуванні будинком за адресою: АДРЕСА_1, та передати йому дублікат ключів, або надати можливість зробити дублікат ключів від цього будинку.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, рнокпп - НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп - НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, понесені ним судові витрати в розмірі 704,80 грн.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Повне судове рішення складене 2 травня 2019 року.

Суддя В.В. Орловський