ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4067/19 Справа № 190/1605/18 Суддя у 1-й інстанції - Митошоп В. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою прокуратури Дніпропетровської області на рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Лихівської селищної ради Пятихатського району Дніпропетровської області, П'ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Лихівської селищної ради Пятихатського району Дніпропетровської області, П'ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 29.07.1978 року помер її батько ОСОБА_2, а 10.08.1995 року померла її баба ОСОБА_3, яка була матір'ю її батька. Після смерті баби вона із заявою у нотаріальну контору про прийняття спадщини не зверталася, так як вважала, що спадкове майно після її смерті відсутнє. У вересні 2018 року вона дізналася, що її баба ОСОБА_3 внесена до списку додатку членів КСП ім..Кірова під №342 і вона має право успадкувати її право на земельну частку (пай). У жовтні 2018 року вона звернулася до Пятихатської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3, однак нотаріусом їм було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай).

Враховуючи викладене, позивачка просила визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 7.39 у.к.г., яка розташована на території Лихівської селищної обєднаної територіальної громади Пятихатського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_3, померлій 11.08.1995 року в порядку спадкування за законом.

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано за нею право власності на земельну частку (пай), розміром 7.39 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Лихівської селищної обєднаної територіальної громади Пятихатського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_3, померлій 10.08.1995 року в порядку спадкування за законом.

Рішення суду мотивоване тим, що за життя ОСОБА_3, яка померла 10.08.1995 року на час отримання Державного акту на право колективної власності на землю як член КСП ім. Кірова була внесена до списку осіб членів КСП під №342, однак сертифікат на право на земельну частку ( пай) не отримувала, позивачці, як спадкоємиці померлої за законом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу у померлої на пай, будь-які інші спадкоємці крім позивачки у померлої ОСОБА_3 відсутні, а тому суд вважав за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги про визнання права позивачки на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після померлої баби

В апеляційній скарзі прокуратури Дніпропетровської області посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що визнання за позивачкою права власності на земельну частку (пай) за відсутності відповідних земель беззаперечно зачіпає інтереси держави, оскільки реалізувати встановлено судом право вона зможе лише шляхом виділення такого паю із земель запасу чи резервного фонду державних сільськогосподарських земель. Також апелянт зазначає, що померла ОСОБА_3 на момент передачі земель у колективну власність КСП ім. Кірова та одержання останнім державного акту на право колективної власності не перебувала у членах КСП, а тому права на земельну частку (пай) вона не мала. Крім того, апелянт зазначає, що Листом архівного відділу П'ятихатської районної державної адміністрації від 18 січня 2019 року повідомлено про відсутність відомостей про роботу померлої ОСОБА_3 в КСП ім. Кірова. Також, апелянт зазначає, що позивачка звернулася за захистом свого порушеного права з пропуском строку позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з доведеності заявлених вимог, оскільки за життя ОСОБА_3 та на час отримання Державного акту на право колективної власності на землю як член КСП ім.Кірова була внесена до списку осіб членів КСП під №342, однак сертифікат на право на земельну частку ( пай) не отримувала, а тому позивачка, як спадкоємиця померлої за законом має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після померлої баби .

З таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були батьками ОСОБА_2.

Батьками ОСОБА_5 були ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

В зв'язку із укладенням шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_1.

29.07.1978 року помер ОСОБА_2, а 10.08.1995 року померла його мати ОСОБА_3.

11 жовтня 2018 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що відкрилася після смерті її баби ОСОБА_3, яка померла 10 серпня 1995 року.

Постановою державного нотаріуса Пятихатської державної нотаріальної контори від 11.10.2018 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3, померлої 10.08.1995 року, в звязку пропуском 6-ти місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує наявність на момент відкриття спадщини право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку.

В своєму позові ОСОБА_1 просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після своєї бабусі ОСОБА_3.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 колегія суддів виходить з наступного.

Встановлено, що 11.02.1996 року КСП ім.Кірова Пятихатського району Дніпропетровської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії І-ДП №000089 для ведення сільськогосподарського виробництва.

В повідомленні виконавчого комітету Лихівської селищної ради П'ятихатського району Дніпропетровської області вказано, що за життя ОСОБА_3, яка була бабою позивачки мала право на земельну частку (пай) у КСП ім..Кірова П'ятихатського району Дніпропетровської області.

В Листі відділу у П'ятихатському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 27.09.2018 року вказано, що згідно додатку 1 списків до Державного акту на право постійного користування від 11.02.1996 року І-ДП №000089 по КСП ім..Кірова Холодіївської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 значиться під №342. Згідно книги реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КСП ім..Кірова сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався, розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП ім..Кірова становить 7.39 у.к.г.

В Листі архівного відділу П'ятихатської районної державної адміністрації від 18 січня 2019 року вказано про відсутність відомостей про роботу померлої ОСОБА_3 в КСП ім. Кірова.

Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995р. право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Тобто, основним первинним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Встановлено, що за життя ОСОБА_3 сертифікат про право на земельну частку (пай) не отримала.

За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

З матеріалів справи вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю серії І-ДП №000089 був виданий КСП ім. Кірова 11.02.1996 року, а тому саме з цієї дати підприємство набуло право колективної власності на землю.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що на момент передачі земель у колективну власність КСП ім. Кірова та одержання останнім державного акту на право колективної власності на землю, ОСОБА_3 вже не перебувала у членах КСП, так як померла 10.08.1995 року. Тобто, на момент передачі земель у колективну власність, бабуся позивачки вже була померлою і право на земельну частку (пай) у звязку з цим не набула. Сам по собі факт її внесення, як померлої особи до списку до вказаного державного акту не породжує юридичних наслідків.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оскільки, позивачкою на підтвердження своїх позовних вимог не було надано належних і допустимих доказів, колегія суддів вважає їх недоведеними та необґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в повному обсязі не перевірив надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, здійснивши поверхневий розгляд справи, дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Крім того, розглядаючи вказану справу суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, а саме: в рішенні суду зазначено про визнання за позивачкою права власності на земельну частку (пай), тоді як у позовній заяві позивач просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, чим було порушено норми процесуального права.

За таких обставин, оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1057,20 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лихівської селищної ради Пятихатського району Дніпропетровської області, П'ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір в розмірі 1057,20 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

ОСОБА_7