Єдиний унікальний номер: 378/505/19
Провадження № 2-з/378/2/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2019 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Скороход Т. Н.

за участю секретаря: Соколової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області заяву представника Приватного підприємства „Чумацький шлях ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

Представник ПП „Чумацький шлях ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2, а також будь-яким іншим особам користуватися земельною ділянкою площею 0,12 га, з кадастровим номером :02:001:0055, яка розташована на території Винарівської сільської ради Ставищенського району Київської області, вчиняти будь-які правочини, націлені на передачу права власності даної земельної ділянки, її відчуження, а також здійснювати будь-які будівничі роботи на даній земельній ділянці, що призведуть до зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки, посилаючись на те, що розпорядженням № 308, виданим 11 червня 2003 року Ставищенською РДА затверджено проект відведення земельних ділянок та їх передачу в довгострокову оренду ПП „Чумацький шлях під розміщення обєктів торгівлі на території Винарівської сільської ради. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 23 червня 2003 року, зареєстрованого у Ставищенському районному відділі земельних ресурсів, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 5/2 та посвідченого 23 червня 2003 року державним нотаріусом Ставищенської районної державної нотаріальної контори за реєстром № НОМЕР_1 „Чумацький шлях є орендарем земельної ділянки загальною площею 0,1657 га, в тому числі і спірною земельною ділянкою площею 0,0893 га. В кінці грудня 2018 року ОСОБА_2 на спірній земельній ділянці встановила тимчасові споруди, посилаючись на те, що вона є власником даної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, відповідно до якого остання набула у власність земельну ділянку, площею 0,12 га, з кадастровим номером :02:001:0055, яка накладається на орендовану ПП „Чумацький шлях земельну ділянку. ПП „Чумацький шлях має намір звернутися до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-7972/36-15-СГ від 23 листопада 2015 року „Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_4О., яким було затверджено „Проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_4 на території Винарівської сільської ради Ставищенського району Київської області, а також надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,12 га, з кадастровим номером :02:001:0055 для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Винарівської сільської ради; про скасування державної реєстрації відповідного права власності на спірну земельну ділянку та визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним.

Суд розглянувши заяву про забезпечення позову, вважає, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до частин 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст.150 цього ж Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Як розяснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, предметом заявленого позову буде вимога немайнового характеру, а саме, про визнання незаконним наказу, недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити заявник, не відповідають його позовним вимогам, виходячи із того, що не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до положень пункту 7 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Одночасно з цим правові наслідки недійсності правочину визначені частиною 3 статті 216 ЦК України, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, такий вид забезпечення позову як заборона (без визначеного кола осіб, терміну забезпечення) вчинення дій щодо користування, вчинення правочинів виходить за межі змісту позовних вимог, заявлених позивачем, а вжиті заходи не пов'язані з суб'єктивними правами позивача на предмет спору.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову не містить жодного обґрунтування підстав заборони власнику вільно володіти та користуватись своїм майном.

За таких умов, суд приходить до висновку про відсутність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки у заяві про забезпечення позову заявник не зазначив, що вразі невжиття заходів, вказаних заявником виконання рішення суду може бути утруднено, або взагалі буде неможливим; не зазначено осіб, крім ОСОБА_2, яких може стосуватися даний захід забезпечення позову та яким необхідно заборонити користуватися спірною земельною ділянкою та вчиняти будь-які правочини, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви представника Приватного підприємства „Чумацький шлях ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом пятнадцяти днів.

Суддя Т. Н. Скороход