Справа № 344/4629/19
Провадження № 2/344/2666/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Кондратів Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 Мар?яни Василівни до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що в період 2012-2013 років сторони проживали спільно без реєстрації шлюбу, в їх конкубінаті 02/01/2013 народився син ОСОБА_3. 15/04/2016 рішенням Івано-Франківського міського суду відповідача визнано батьком ОСОБА_1. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21/07/2016 присуджено з відповідача аліменти на утримання сина сторін в розмірі 1/4 частини доходів. Відповідач не виконує обов?язок щодо утримання дитини. В ч. 2 ст. 182 СК України передбачено мінімальний розмір аліментів 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка просила суд збільшити розмір аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, припинити стягнення за попереднім судовим рішенням.

Позивачка подала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження № 311200 від 27/05/2016 батьками ОСОБА_1 зареєстровано сторін спору.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в позові відмовити повністю з тієї підстави, що мінімальний розмір аліментів встановлено законом, а не встановлюється судом, переплата аліментів відповідача за його відповідним обов?язком становить 10592,70 гривень.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21/07/2016 присуджено стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

В ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В п. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В п. 2 ст. 182 СК України вказано, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже в п. 2 ст. 182 СК України встановлено соціальну гарантію за аліментними платежами, якій суперечить встановлений в резолютивній частині рішення Івано-Франківського міського суду від 21/07/2016 мінімальний платіж за аліментами.

При цьому позивачка не просила суд про безпосередню зміну розміру аліментів, що в присуджено в 1/4 частки доходів відповідача.

Отже позов обґрунтовано в частині приведення судового рішення від 21/07/2016 до положення п. 2 ст. 182 СК України.

Оскільки позивачка не просила суд про вирішення спору в частині безпосередньої зміни розміру частки доходу відповідача за аліментним зобов?язанням, тому іншій частині позов не обґрунтовано належними правовими підставами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати щодо судового збору в цьому спорі покладаються на відповідача, оскільки він просив суд відмовити в позові повністю, однак визнав право позивача на соціальну гарантію, що відповідає частці від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого в п. 2 ст. 182 СК України.

У свою чергу відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже за умов заперечення відповідачем позову повністю та обґрунтування позивачкою правових підстав позову частково судовий збір з відповідача підлягає стягненню лише пропорційно з урахуванням зазначених обставин та ст. 142 ЦПК України.

У зв?язку зі зміною встановленого законом розміру соціальної гарантії аліментів на утримання дитини підлягають стягненню аліменти в розмірі, що не може бути меншим від розміру відповідної соціальної гарантії.

При цьому розмір аліментів, визначений рішенням Івано-Франківського міського суду від 21/07/2016 і надалі підлягає стягненню до досягнення дитиною повноліття, незважаючи на зміну соціальної гарантії та ухвалення цього судового рішення про збільшення мінімального платежу за рішенням Івано-Франківського міського суду від 21/07/2016.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В :

позов задовольнити частково;

збільшити мінімальний платіж аліментів за розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за рішенням Івано-Франківського міського суду від 21/07/2016 з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначений в п. 2 ст. 182 СК України;

в іншій частині позову відмовити;

стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 384,2 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Головуючий суддя Бородовський С.О.