ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Київ

справа № 760/27485/17

провадження № 22-ц/824/5473/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

ІвановоїІ.В. (суддя-доповідач), Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

сторони :

позивач - Ритуальна служба Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

відповідач - ОСОБА_5

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргуРитуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року у складі судді Кушнір С.І., повний текст складено 12.02.2019 року,

встановив:

У грудні 2017 року позивачРитуальна служба СКП «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 на його користь безпідставно набуті грошові кошти у сумі 98 428,73 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 104-к від 06 квітня 2015 року було звільнено з посади головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» ОСОБА_5 за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 вищезазначеного наказу ОСОБА_5 нараховано заробітну плату за квітень 2015 року в сумі 1 916,85 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 92 773,80 грн. та вихідну допомогу у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців в сумі 124 611,13 грн., загальна сума нарахувань склала 219 301,78 грн., з них утримано: ЄСВ 3,6% - 745,42 грн., військовий збір 1,5% - 1 420,36 грн., ПДФО 15% - 20% - 41 227,02 грн., проф. внески 1% - 946,91 грн., а всього 44 339,71 грн.

На підставі платіжної відомості № -00491 за квітень 2015 р. ОСОБА_5 сплачено 174 962,07 грн.

Вихідна допомога у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців в сумі 124 611,13 грн. включає в себе: військовий збір - 1 869,17 грн. та ПДФО - 24 313,23 грн., тому сума сплаченої ОСОБА_5 вихідної допомоги у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців за вирахуванням ПДФО та військового збору складає 98 428,73 грн.

Вказує, що у зв'язку з тим, що наказ Ритуальної служба СКП «Київський крематорій» № 104-к від 06 квітня 2015 року, на підставі якого ОСОБА_5 сплачено вихідну допомогу у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців - скасовано за рішенням суду, за вказаний період прийнято рішення стягнути на користь ОСОБА_5 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, ОСОБА_5 двічі оплачено один і той самий період.

Позивач вважає, що оскільки наказ № 104-к від 06 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_5, на підставі якого було сплачено 98 428,73 грн. скасовано, кошти отримані на підставі вказаного наказу, підлягають поверненню, як безпідставно набуті.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року у задоволенні позову Ритуальна служба СКП «Київський крематорій» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачу ОСОБА_5 було оплачено двічі той самий період, а кошти, які остання отримала відповідно до наказу № 104-к від 06 квітня 2015 року підлягають поверненню, так як даний наказ був скасований рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_5 вказує, що її було звільнено з посади головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, на підставі наказу позивача № 104-к від 06 квітня 2015 року. Отже, така підстава звільнення вказує на неможливість відповідача жодним чином впливати (діями чи бездіяльністю) на прийняття роботодавцем відповідного рішення. Вихідна допомога була нарахована відповідачу автоматично у зв'язку із звільненням та не потребувала від працівника якихось додаткових дій, які можна було б вважати недобросовісними.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 104-к від 06 квітня 2015 року було звільнено з посади головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» ОСОБА_5 за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (а.с. 5).

Відповідно до п. 1 вищезазначеного наказу за квітень 2015 року ОСОБА_5 нараховано заробітну плату в сумі 1 916,85 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 92 773,80 грн. та вихідну допомогу у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців в сумі 124 611,13 грн., загальна сума нарахувань склала 219 301,78 грн., з них утримано: ЄСВ 3,6% - 745,42 грн., військовий збір 1,5% - 1 420,36 грн., ПДФО 15% - 20% - 41 227,02 грн., проф. внески 1% - 946,91 грн., а всього 44 339,71 грн.

На підставі платіжної відомості № -00491 за квітень 2015 року ОСОБА_5 сплачено 174 962,07 грн. (а.с. 25).

Вихідна допомога у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців в сумі 124 611,13 грн. включає в себе: військовий збір - 1 869,17 грн. та ПДФО - 24 313,23 грн., тому сума сплаченої ОСОБА_5 вихідної допомоги у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців за вирахуванням ПДФО та військового збору складає 98 428,73 грн.

В подальшому, рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ № 104-к від 06 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_5 з посади головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (КМДА).

Поновлено ОСОБА_5 на посаді головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (КМДА) з 06 квітня 2015 року.

Стягнуто з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (КМДА) на користь ОСОБА_5 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 125 164,90 грн., моральну шкоду 2 000,00 грн., 2 000,00 грн. судових витрат, а всього стягнуто 129 164,90 грн.

В решті позову відмовлено.

Допущено негайне виконання в частині поновлення на роботі.

На виконання вказаного судового рішення, наказом Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» № 279-к від 17 листопада 2015 року, наказ № 104-к від 06 квітня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_5» скасовано. Поновлено ОСОБА_5 на посаді головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» з 06 квітня 2015 року з посадовим окладом 6 709 грн. на місяць (а.с. 24).

30 листопада 2015 року Солом'янським районним судом міста Києва ухвалено додаткове рішення по справі, яким допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 17 170,85 грн.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 29 березня 2016 року рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року змінено в частині розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, у зв'язку з чим, резолютивну частину рішення про вирішення зазначених позовних вимог викладено в наступній редакції: стягнуто з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (КМДА) на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 114 528,97 грн., з утриманням із цієї суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року, в частині стягнення судового збору - скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення наступного змісту: стягнуто з Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (КМДА) на користь держави судовий збір у розмірі 2 119,69 грн.

В іншій частині рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року залишено без змін.

Додаткове рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2015 року змінено в частині розміру середнього заробітку за один місяць та визначено його в сумі 15 169,47 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про повернення безпідставно набутих коштів, суд першої інстанції виходив із того, що за приписами ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому, судове рішення мотивовано тим, що позивачем не було надано докази відповідно до викладених обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, зокрема факту недобросовісного набуття спірних коштів. Кошти відповідачу виплачені роботодавцем добровільно як вихідна допомога, тому підстави для застосування положень ст.1215 ЦК України відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: рахункової помилки зі сторони платника або недобросовісності з боку набувача.

Наявність хоча б однієї з таких підстав виключає можливість застосування загального правила.

Тобто, відсутність розрахункової помилки та добросовісність набувача презюмується, а тягар доказування наявності розрахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін.

Грошова виплата у виді вихідної допомоги, що є предметом спору, відповідно до положень пункту 3.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату 13 січня 2004 року за номером 5, не відноситься до заробітної плати і платежів, що прирівнюються до неї, однак є допомогою, а отже на вказану виплату поширюється дія пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України.

Тому вказана грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила, не доведе, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов'язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт недобросовісної поведінки відповідача ОСОБА_5 в отриманні вихідної допомоги.

Доводи позивача у цій справі щодо повернення коштів ґрунтуються на приписах ст.1212 ЦК України.

У правовідносинах, що склалися між сторонами, вбачається, що відповідача було звільнено з посади головного бухгалтера Ритуальної служби СКП «Київський крематорій» за п. 5 ч.1 ст. 41 КЗпП (припинення повноважень посадових осіб) на підставі наказу позивача № 104-к від 06 квітня 2015 року.

Така підстава звільнення вказує на неможливість відповідача жодним чином впливати (діями чи бездіяльністю) на прийняття роботодавцем відповідного рішення (на противагу такій причині звільнення як прогул, або звільнення за ініціативою робітника). Одноразова грошова допомога була нарахована ОСОБА_5 автоматично у зв'язку із звільненням та не потребувала від працівника якихось додаткових дій, які можна було б вважати недобросовісними.

Доказів якоїсь неправомірної поведінки відповідача при отриманні відповідних коштів ні позивачем, ні іншими учасниками справи не надано. Відсутня в позові і така підстава для стягнення коштів як рахункова помилка. Одноразова грошова допомога була нарахована автоматично відповідачу у зв'язку із звільненням та не потребувала від працівника якихось додаткових дій, які можна було б вважати недобросовісними.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 20 лютого 2018 року по цивільній справі № 174/406/16-ц.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Згідно вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а відтак, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

постановив :

Апеляційну скаргу Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: