Справа № 130/2832/18
Провадження № 22-ц/801/1198/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю.Б.,

суддів Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Верніка В. М. в м. Жмеринка Вінницької області, зі складення його повного тексту 19 березня 2019 року,

у цивільній справі № 130/2832/18 за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі АТ «ОТП Банк») звернулося до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із зазначеним вище позовом про солідарне стягнення з відповідачів на користь банку заборгованості за кредитним договором №CM-SMEB04/301/2008 від 25 липня 2008 року в розмірі 17 898,32 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ станом на 07 листопада 2018 року становить 500 362,57 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що власні зобов`язання за договором №CM-SMEB04/301/2008 від 25.07.2008 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач АТ «ОТП Банк», виконав, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 25 000 доларів США строком користування до 25.07.2023 року з встановленою плаваючою процентною ставкою у розмірі фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток становить 6,00% річних, а FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Видача кредиту відбулась на підставі кредитної заявки позичальника від 25 липня 2008 року шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 . Натомість позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконує. Внаслідок допущених порушень у ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка станом на 07 листопада 2018 року становить борг за тілом кредиту 16 938,85 доларів США; борг по відсоткам 959,47 доларів США, а всього загалом 17 898,32 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день розрахунку становить 500 362,57 грн.

В забезпечення своєчасності виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору 25 липня 2008 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Позивач 21 серпня 2018 року направив на адресу позичальника ОСОБА_1 досудову вимогу про погашення (виплату) заборгованості за кредитним договором від 25 липня 2008 року. Крім того, 21 серпня 2018 року позивач направив на адресу поручителя ОСОБА_2 досудову вимогу про погашення (виплату) заборгованості за вказаним кредитним договором. Проте, такі вимоги залишилися невиконані.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №CM-SMEB04/301/2008 від 25 липня 2008 року станом на 07 листопада 2018 року в розмірі 17 898 доларів 32 центи США, що в еквіваленті становить 485 615 гривень 25 копійок, а також 7505 гривень 52 копійки судового збору. У задоволенні позовних вимог АТ «ОТП Банк» в частині стягнення солідарно з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №CM-SMEB04/301/2008 від 25 липня 2008 року та договором поруки від 25 липня 2008 року №SR-SMEB04/301/2008 - відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «ОТП Банк», через свого представника Гавриш С.І., просить скасувати рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, позовні вимоги банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Основні доводи апеляційної скарги полягають в тому, що АТ «ОТП Банк» не погоджується з ухваленим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , вважає його в цій частині необґрунтованим та таким, що ґрунтується на помилковому тлумаченні норм законодавства та прийняте з порушенням норм права, що підлягає скасуванню.

Під час ухвалення рішення про часткову відмову в задоволенні позовних вимог до фінансового поручителя ОСОБА_2 , на думку АТ «ОТП Банк», суд першої інстанції не проаналізував зміст договору поруки та безпідставно не звернув увагу на положення п.п. «а» п. 2.1 договору поруки, яким встановлено, що «Боржник зобов`язаний повернути Кредитору повну суму отриманих коштів не пізніше «29 вересня 2025 року».

Крім того, суд не взяв до уваги, що незаперечним фактом обізнаності фінансового поручителя та визнання змін до кредитного договору №CM-SMEB04/302/2008 від 25 липня 2008 року та погодження на корективи платежів є підписані ОСОБА_2 додаткові угоди до договору поруки №SR-SMEB04/301/2008 від 25 липня 2008 року, зокрема, від 29 жовтня 2015 року №1, від 04 травня 2016 року №2, від 30 жовтня 2017 року №3. При цьому, погодженими умовами яких є те, що ОСОБА_2 погодився, що «В разі зміни, в тому числі збільшення розміру Боргових Зобов`язань та/чи інших зобов`язань Боржника за Кредитним Договором після укладання цього Договору, такі зобов`язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього Договору, а цей пункт Договору вважається попередньою згодою Поручителя на зміну умов Кредитного Договору» (п. 2.2.1 укладених додаткових договорів).

Свої правом на подання відзиву відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не скористалися.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що 25 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CM-SMEB04/301/2008. На виконання власних зобов`язань за вказаним кредитним договором позивачем надано відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 25 000 доларів США, за погодженими сторонами умовами строком користування до 25.07.2023 з встановленою плаваючою процентною ставкою у розмірі фіксованого відсотку 6,00% річних + FIDR, що є процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору, інформація щодо розміру якої розміщується на офіційному сайті банку та в установах банку.

Кредит видано на підставі кредитної заявки позичальника від 25 липня 2008 шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 (а.с.42).

З наданого позивачем розрахунку встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 в порушення особистих зобов`язань не в повній мірі здійснювались платежі за кредитним договором від 25 липня 2008 року, оскільки за нею станом на 07 листопада 2018 року рахується заборгованість в межах заявлених позовних вимог на суму 17 898,32 доларів США, яка складається з боргу за тілом кредиту 16 938,85 доларів США; а також з простроченої заборгованості по відсоткам 959,47 доларів США (а.с.56). Прострочення термінів сплати чергового щомісячного платежу за вказаним кредитним договором, передбаченого графіком платежів, вбачається з роздруківки операцій по банківському рахунку позичальника ОСОБА_1 та випискою з її особового рахунку (а.с.57-66,67-128).

Відповідно до п.1.5.1., 1.5.1.1. вказаного кредитного договору його сторонами визначено, що погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця в розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок; нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно із погашенням відповідної частини кредиту та в строк, передбачений у графіку платежів.

Згідно п.1.9.1. кредитного договору банк має право вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань в цілому у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3.7 та ст.3 цього Договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Відповідно до п.2.1.3.1. додаткового договору №4 від 26 липня 2010 року до кредитного договору від 25 липня 2008 року №CM-SMEB04/301/2008, умови якого погоджені між позивачем та позичальником ОСОБА_1 , вказаними сторонами погоджено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань понад 30 календарних днів чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів), укладених між банком та позичальником, та/чи між банком та третіми особами, що існували на момент укладення кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому, понад 30 календарних днів (строк погашення зобов`язань), банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобов`язань у повному розмірі, а позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору, та отримав вимогу банку, у зв`язку з чим позичальник зобов`язаний погасити боргові зобов`язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов`язань.

Відповідно до п.2.1.1., 2.1.1.1 додаткового договору №9 від 29 жовтня 2015 року до кредитного договору від 25 липня 2008 року №CM-SMEB04/301/2008, умови якого погоджені між позивачем та позичальником ОСОБА_1 , вказаними сторонами погоджено, що на період з 29.10.2015 до 24.07.2016 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде застосовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6% річних, на період з 25.07.2016 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде застосовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6% річних + FIDR.

Відповідно до п.2.1.1., 2.1.1.1 додаткового договору №10 від 04 травня 2016 року до кредитного договору від 25 липня 2008 року №CM-SMEB04/301/2008, умови якого погоджені між позивачем та позичальником ОСОБА_1 , вказаними сторонами погоджено, що на період з 04.05.2016 до 24.04.2017 для розрахунку процентів за користування кредитом буде застосовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 3,70% річних, на період з 25.04.2017 до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде застосовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6% річних + FIDR.

Відповідно до п.2.1.1., 2.1.1.1 додаткового договору №11 від 30 жовтня 2017 року до кредитного договору від 25 липня 2008 року №CM-SMEB04/301/2008, умови якого погоджені між позивачем та позичальником ОСОБА_1 , вказаними сторонами погоджено, що на період з 30.10.2017 до 24.07.2018 для розрахунку процентів за користування кредитом буде застосовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 2% річних, на період з 25.07.2018 до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде застосовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 6% річних + FIDR.

Також вказаними додатковими договорами №9-11 позивачем та позичальником ОСОБА_1 узгоджено графіки платежів у новій редакції, що містить серед іншого погодження про збільшення розміру щомісячного платежу, порівняно із попередньо визначеним його розміром (п.2.1.2., додаток №1 до вказаних договорів).

25 липня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки №SR-SMEB04/301/2008 з метою забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань боржником ОСОБА_1 за кредитним договором від 25 липня 2008 року №CM-SMEB04/301/2008 (а.с.45).

Відповідно до умов вказаного договору поруки ОСОБА_2 зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 її боргових зобов`язань, що виникають з положеннями кредитного договору від 25 липня 2008 року №CM-SMEB04/301/2008; поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники (п.1.1.,1.2.). Термін дії договору поруки визначено до повного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором (п.4.1.).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що із змісту вказаного договору поруки від 25 липня 2008 року №SR-SMEB04/301/2008 вбачається, що в ньому не встановлено певного строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить положенням ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому вважав, що в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Окрім того, судом визначено нездійснення у встановленому порядку погодження із поручителем ОСОБА_2 умов щодо збільшення розміру щомісячного платежу, оскільки додаткові договори від 29.10.2015 №1, від 04.05.2016 №2 та від 30.10.2017 №3 до вказаного договору поруки не містять вказівки саме щодо узгодження нових графіків платежів, якими визначалась дана умова, а тому, на думку суду, з цих підстав додатково до вказаних вище обставин не можуть становити збільшення цивільної відповідальності поручителя ОСОБА_2 як солідарного боржника стосовно заявлених щодо нього позовних вимог.

Отже, враховуючи наведене, встановивши, що відповідач ОСОБА_1 , яка є боржником за власними зобов`язаннями перед позивачем, в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взятих на себе зобов`язань, оскільки нею не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання боргових зобов`язань в цілому щодо погашення нарахованої станом на 07 листопада 2018 року заборгованості за кредитним договором №CM-SMEB04/301/2008 від 25 липня 2008 року, суд дійшов висновку, що заявлена заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом на загальну суму 17 898,32 доларів США, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 16 938,85 доларів США та заборгованості по відсоткам 959,47 доларів США, та в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить 485 615,25 грн., підлягає стягненню на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 одноособово.

Проте повністю з такими висновками погодитись не можна.

Судова колегія погоджується з висновком суду щодо задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки суд в ці частині правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює.

Разом з тим суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що заявлена заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом підлягає стягненню на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 одноособово.

Відповідно до п. 2.1.3.2 додаткового договору №11 від 30 жовтня 2017 року до кредитного договору від 25 липня 2008 року №CM-SMEB04/301/2008, умови якого погоджені між позивачем та позичальником ОСОБА_1 , вказаними сторонами погоджено, що Банк має право дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань. При цьому зобов`язання Позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання Позичальником, відповідної письмової Вимоги (надалі - «Дата отримання Вимоги») та повинно бути проведеною Позичальником протягом 60 календарних днів з Дати отримання Вимоги.

Позивач 21 серпня 2018 року направив на адресу позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 цінним листом досудову вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, що на 13.08.2018 складаються з: залишку заборгованості за Кредитом 16 938,85 доларів США та відсотків за користування Кредитом 575,87 доларів США; вказані досудові вимоги отримані відповідачами 05 жовтня 2018 року (а.с.52-55).

Позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором подана АТ «ОТП Банк» до суду 30.11.2018.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, застосувавши до даних правовідносин положення ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Також помилково суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не здійснив у встановленому порядку погодження із поручителем ОСОБА_2 умов щодо збільшення розміру щомісячного платежу, оскільки додаткові договори від 29.10.2015 року №1, від 04.05.2016 року №2 та від 30.10.2017 року №3 до вказаного договору поруки не містять вказівки саме щодо узгодження нових графіків платежів, якими визначалась дана умова, а тому з цих підстав додатково до вказаних вище обставин не можуть становити збільшення цивільної відповідальності поручителя ОСОБА_2 як солідарного боржника стосовно заявлених щодо нього позовних вимог.

Такий висновок суду суперечить п. 2.2.1. додаткових угод від 29 жовтня 2015 року №1, від 04 травня 2016 року №2, від 30 жовтня 2017 року №3 (а. с. 46-51) до договору поруки №SR-SMEB04/301/2008 від 25 липня 2008 року, яким сторони Договору поруки встановили, що в разі зміни, в тому числі збільшення розміру Боргових Зобов`язань та/чи інших зобов`язань Боржника за Кредитним Договором після укладання цього Договору, такі зобов`язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього Договору, а цей пункт Договору вважається попередньою згодою Поручителя на зміну умов Кредитного Договору.

ЦК України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником, які є видами забезпечення виконання зобов`язання.

Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати саме по собі.

Одним із видів акцесорного зобов`язання є порука.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

У цьому випадку позов заявлено позивачем до боржника та поручителів, вимоги до вказаних осіб є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою, оскільки обсяг відповідальності поручителя відповідно до договору поруки збігається з обсягом відповідальності боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

З аналізу вимог ч. 1 ст. 554 ЦК України у поєднанні з вимогами, передбаченими ч. 1 ст. 542 та ст. 543 ЦК України, вбачається, що між боржником та поручителем існує солідарний обов`язок, встановлений законом та договором.

Враховуючи наведене підлягає скасуванню рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року не лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, але і в частині стягнення такої заборгованості з ОСОБА_1 одноособово.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

В зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України підлягають до стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» в рівних частках по 9 381,90 гривень судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви в сумі 7 505,52 грн та апеляційної скарги в сумі 11 258,28 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" (м. Київ вул. Жилянська, 43, р/р НОМЕР_3 в АТ "ОТП Банк", МФО 300528, ) заборгованість за кредитним договором № CM-SMEB04/301/2008 від 25.07.2008 станом на 07.11.2018 в розмірі 17 898,31 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 16 938,85 доларів США; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками становить 959,47 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» в рівних частках по 9 381,90 гривень судових витрат.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 липня 2019 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді І. В. Міхасішин

І. М. Стадник