УХВАЛА

Іменем України

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 644/10622/15-ц

провадження № 61-5249ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), КурилоВ. П.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Харківського апеляційного суду

від 05 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, Служба у справах дітей Орджонікідзевського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_4,

ОСОБА_9, Служба у справах дітей Орджонікідзевського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні майном.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова

від 17 серпня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано право власності ОСОБА_6 на 1/12 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлено порядок користування приміщенням квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, виділивши

ОСОБА_6 у користування житлову кімнату № 3 площею 11,2 кв. м з лоджею, кухня площею - 10,6 кв. м, вбиральна - 1,2 кв. м, ванна кімната площею -

2,5 кв. м, коридор - 14,9 кв. м, вбудована шафа площею 0,5 кв. м - залишено в загальному користуванні.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 звернувся до Харківського апеляційного суду із апеляційною скаргою на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2016 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскаржуване рішення постановлено 17 серпня 2016 року, а заявник звернувся з апеляційною

скаргою 28 січня 2019 року, тобто після спливу одного року з дня ухвалення рішення.

11 березня 2019 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року, з пропуском строку на касаційне оскарження.

Заявник просив визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що ухвалу апеляційного суду заявником отримано 13 лютого 2019 року, що підтверджується копією конверта Харківського апеляційного суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Харківським апеляційним судом прийнято ухвалу 05 лютого 2019 року, вручено заявнику 13 лютого 2019 року, тому останній день строку на касаційне оскарження припадав на 15 березня 2019 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною другою статті 390 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Враховуючи те, що скаргу подано 11 березня 2019 року тобто протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення, суд дійшов висновку, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України, а клопотання заявника про поновлення строку - задоволенню.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4, апеляційний суд, виходив із того, що апеляційна скарга на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду

м. Харкова від 17 серпня 2016 року подана заявником 28 січня 2019 року, тобто після спливу більше одного року з дня ухвалення рішення. Заявник був обізнаний про стан відомого йому судового провадження, проте доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили не надав, а тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26 квітня 2007 року у справі «ОлександрШевченко проти України», рішення від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком для осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини четвертої, частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Поновити представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_5, строк на касаційне оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, Служба у справах дітей Орджонікідзевського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська