ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/5236/18

провадження № 22-ц/4809/665/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Голованя А.М., Карпенка О.Л.,

секретар судового засідання Кравченко Я.С.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1,

державний виконавець - Корольов Вадим В'ячеславович,

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2018 року у складі головуючого-судді Драного В.В. у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Корольова Вадима Вячеславовича та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, стягувач Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

06.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Корольова В.В., заінтересована особа - стягувач Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», просив визнати протиправними дії приватного виконавця Корольова В.В., які полягають у незаконному винесені постанови від 20.06.2018 року про відкриття виконавчого провадження №56643741 з примусового виконання виконавчого листа № 2-314/2011 від 07.06.2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда, визнати протиправними дії приватного виконавця, які полягають у незаконному винесенні постанов від 27.06.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 56643741 (арешт нежилого приміщення (реєстраційний номер майна 33118849) загальною площею 54,3 кв.м (коридор 5,2 кв.м; торговий зал 20,3 кв.м; коридор 9,7 кв.м; торговий зал 16,7 кв.м; санвузол 2,4 кв.м), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, арешт мазутної з підвалом (реєстраційний номер майна 11912139), що розташована за адресою АДРЕСА_2, арешт будинку (реєстраційний номер майна 13109034), загальною площею 356,1 кв.м (житлова площа 145,7 кв.м, площа земельної ділянки 975,0 кв.м), що розташований за адресою: АДРЕСА_3), а також постанови від 05.07.2018 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №56643741, визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця від 20.06.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56643741 з примусового виконання виконавчого листа № 2- 314/2011 від 07.06.2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда, визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця від 27.06.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 56643741 (арешт нежилого приміщення (реєстраційний номер м'айна 33118849) загальною площею 54,3 кв.м (коридор 5,2 кв.м; торговий зал 20,3 кв.м; коридор 9,7 кв.м; торговий зал 16,7 кв.м; санвузол 2,4 кв.м), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, арешт мазутної з підвалом (реєстраційний номер майна 11912139), що розташована за адресою АДРЕСА_2, арешт будинку (реєстраційний номер майна 13109034), загальною площею 356,1 кв.м (житлова площа 145,7 кв.м, площа земельної ділянки 975,0 кв.м), що розташований за адресою: АДРЕСА_3), а також постанову від 05.07.2018 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №56643741.

В обґрунтування скарги зазначав, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.06.2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» 1 877 527,59 грн заборгованості за кредитним договором. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.11.2011 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру стягнутої заборгованості та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість в сумі 1 837 640, 09 грн.

07 червня 2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда було видано ПАТ «Банк Форум» виконавчий лист № 2-314/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» 1 837 640,09 грн. Згідно вказаного виконавчого листа рішення суду набрало законної сили 13.01.2012 року. Строк пред'явлення виконавчого листа 1 рік.

01.08.2018 року на адресу місця реєстрації скаржника надійшов лист від приватного виконавця Корольова В.В. з постановами про арешт майна боржника від 27.06.2018 року у виконавчому провадженні № 56643741 з примусового виконання виконавчого листа № 2-314/2011 від 07.06.2012 року та на електронну пошту представника скаржника надійшли копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 56643741 від 20.06.2018 року, копія виконавчого листа № 2-314/2011 від 07.06.2012 року, а також копія заяви про відкриття виконавчого провадження.

Зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.06.2018 року не надходила на його адресу засобами поштового зв'язку, про наявність вказаної постанови, як і про наявність самого виконавчого провадження він дізнався лише 01.08.2018 року.

Вважає, що дії приватного виконавця в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 56643741 від 20.06.2018 року та постанов про арешт майна і коштів боржника, є незаконними, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа, строк пред'явлення якого до виконання сплив.

Так, ПАТ «Банк Форум» мав право звернутись за примусовим виконанням виконавчого листа № 2-314/2011 з 13.01.2012 року по 13.01.2013 року. Як вбачається зі зворотної сторони виконавчого листа № 2-314/2011 від 07.06.2012 року 26 жовтня 2015 року виконавчий лист було повернуто стягувачу за п. 2 ст. 147 Закону України «Про виконавче провадження» (за відсутністю майна боржника). Таким чином, у зв'язку з поверненням виконавчого листа стягувачу ПАТ «Банк Форум» мало право повторно пред'явити виконавчий лист № 2- 314/2011 від 07.06.2012 року до примусового виконання з 26 жовтня 2015 року до 26 жовтня 2016 року.

Проте, в подальшому ПАТ «Банк Форум» не зверталось до органів виконавчої служби за примусовим виконанням вказаного вище виконавчого листа.

І тільки 07.06.2018 року ПАТ «Банк Форум» звернулось до приватного виконавця з заявою про примусове виконання виконавчого листа № 2- 314/2011 від 07.06.2012 року та відкриття виконавчого провадження, тобто, на думку заявника, з порушенням строків його пред'явлення до виконання. При цьому, у матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які ухвали суду щодо поновлення пропущеного строку на пред'явлення вказаного виконавчого листа.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1, виходив з її необґрунтованості, безпідставності та недоведеності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду із ухваленням постанови про задоволення скарги в повному обсязі.

Зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Звертає увагу, що згідно вказаного виконавчого листа рішення суду набрало законної сили 13.01.2012 року, строк пред'явлення виконавчого листа 1 рік.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на дату набрання рішенням суду законної сили) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлений.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За пунктом 4 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-УІ, який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Вважає, що в даній справі виконавчий лист суд видав 07.06.2012 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)", тому строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим Законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили.

За таких підстав, ПАТ «Банк Форум» мав право звернутись за примусовим виконанням виконавчого листа № 2-314/2011 з 13.01.2012 року по 13.01.2013 року.

Так, 26 жовтня 2015 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу у ВП 49045676 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закот України «Про виконавче провадження».

У відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (чинна редакція Закону) у разі повернення виконавчого документа стягувану у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, у зв'язку з винесенням державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції постанови від 26 жовтня 2015 року про повернення виконавчого листа стягувачу у ВП 4223712, Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» мало право повторно пред'явити виконавчий лист № 2-314/2011 від 07.06.2012 року до примусового виконання з 26 жовтня 2015 року до 26 жовтня 2016 року.

Проте, в подальшому ПАТ «Банк Форум» не зверталось до органів виконавчої служби за примусовим виконанням вказаного вище виконавчого листа.

Вважає, що з огляду на вищевикладене приватний виконавець Корольов В.В. був зобов'язаний відмовити у прийнятті до провадження виконавчого листа та винести відповідну постанову про таку відмову.

Дії приватного виконавця в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2018 року та, відповідно, постанов про арешт майна та коштів боржника, є незаконними.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Державний виконавець Корольов В.В.подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, прийнятою з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Боржник та стягувач в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення державного виконавця Корольова В.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

07.06.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, на підставі рішень Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.06.2011 року та Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.11.2011 року (а.с.8-13 т.1), виданий виконавчий лист № 2-314/2011 року на виконання рішення суду, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» 1 837 640, 09 грн. заборгованості (а.с.25-26,171 т.1).

На підставі заяви стягувача від 07.06.2018 року (а.с.23-24,169 т.1) 20.06.2018 року приватним виконавцем округу м. Києва Корольовим В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 56643741 з виконання вказаного рішення суду (а.с.27-28,181 т.1).

Вказана постанова була направлена державним виконавцем на адресу боржника, що підтверджується копією супровідного листа (а.с.80,183-185 т.1), поштова кореспонденція отримана 06.07.2018 року (а.с.81 т.1).

27.06.2018 року та 15.08.2018 року у межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем Корольовим В.В. винесені постанови про арешт майна боржника, 05.07.2018 року про арешт коштів боржника (а.с.30-39,188,193,196,200,203 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а цивільним - процесуальним кодексом України визначено ознаки обов'язковості судових рішень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ст.1, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець відкриває виконавчепровадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла до 05.10.2016 року) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла до 05.10.2016 року) строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 2 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Встановлено, що постановою державного виконавця Жовтневого органу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про повернення виконавчого листа стягувачу у ВП 49045676 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 26.10.2015 року виконавчий лист виданий 07.06.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда № 2-314/2011 року був повернутий (а.с. 14 т.1).

За таких обставин, враховуючи вищевикладені приписи Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла до 05.10.2016), суд дійшов правомірного висновку про те, що оскільки 26.10.2015 року виконавчий документ був повернутий стягувачу, то строк пред'явлення виконавчого документу тривав до 26.10.2016 року.

З 05.10.2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Відповідно до статті 11 вказаного Закону строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законам. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно частин 1 та 2 статті 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання цим законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що виконавчий лист № 2-314/2011 виданий до набрання чинності вищевказаного Закону, однорічний строк пред'явлення виконавчого листа № 2-314/2011 до виконання на час набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року (05.10.2016 року) не сплив, через повернення 26.10.2015 року стягувачу виконавчого листа строк його пред'явлення поновлено та тривав до 26.10.2016 року, строк пред'явлення виконавчого листа № 2-314/2011 встановлений у три роки з моменту його повернення не минув, а саме до 26.10.2018 року.

Доводи заявника про те, що Закон зворотної дії в часі не має необґрунтовані та безпідставні, оскільки норми Закону від 02 червня 2016 року не поширюються на правовідносини, що виникли за виконавчими провадженнями, що були розпочаті та завершені, і строки пред'явлення виконавчих документів за якими завершилися до набрання Законом № 1404-VIII чинності, однак норми ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року застосовуються до правовідносин, що виникли за виконавчими провадженнями, що тривають, тобто у випадках не завершення строків пред'явлення виконавчих документів до виконання, що має місце у даному випадку.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, права ОСОБА_1 не були порушені, дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є законними та вчиненими в межах повноважень та відповідно до вимог чинного на час відкриття виконавчого провадження Закону, оскільки стягувачем був пред'явлений виконавчий лист до виконання у строк, передбачений Законом, у зв'язку з чим скарга задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржена ухвала суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. ст. 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.М. Єгорова

Судді А.М. Головань

О.Л. Карпенко