справа № 156/1134/18
Провадження № 2/156/68/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2019 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Нєвєрова І. М.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г. В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника служби у справах дітей

Іваничівської РДА ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 156/1134/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Іваничівської райдержадміністрації Волинської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини.

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини. Позовні вимоги мотивує наступним. З 14 травня 2016 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_5 В даному шлюбі у них 22 серпня 2016 року народився син ОСОБА_6. Сімейне життя з відповідачем не склалося, тому 04 жовтня 2017 року шлюб було розірвано. Ще до розірвання шлюбу через складні відносини з відповідачем він змушений був жити окремо, син залишився проживати з матірю. Вони з відповідачем проживають в одному селі, тому думав , що буде часто бачитися з сином, щоб він не відчував його відсутність. Проте, відповідач почала ставитися до нього вороже, відмовила у зустрічах з сином, почала в його присутності влаштовувати істерики і його провокувати. Хоча і надавав кошти на утримання дитини, однак відповідач постійно була незадоволена його відношенням до сина, інколи ховала від нього дитину та не дозволяла зайти в будинок. За його зверненням до служби у справах дітей було винесено ОСОБА_7 голови Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області № 151 від 31 травня 2018 року, яким йому встановлено наступний порядок участі у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6 : щопонеділка, щовівторка, щосереди, щопятниці з 16 - 00 години до 18-00 години, за місцем фактичного проживання матері, у її присутності, з урахуванням режиму дня та станом здоровя дитини. Відповідачу було розяснено не чинити перешкоди йому у спілкуванні з сином. Проте, відповідач відмовилася виконувати дане розпорядження , сказала, що з дитиною бачитися він не буде і своє рішення ніхто її не заставить змінити. Коли він намагався зустрітися з дитиною, то влаштувала йому скандал в присутності сина, який почав плакати, з дитиною тому і не зустрівся. Після розпорядження він неодноразово звертався до сільського голови щодо розгляду питання виконання відповідачем рішення та надання можливості бачитися з сином, однак після його звернень відповідач писала заяви з наклепом на нього або з описом своїх надуманих особистих образ, які фактично до стосунків з дитиною не мають відношення. Після написання заяв, що він ніби не виконує ОСОБА_7, відповідач фактично заперечувала проти його зустрічей з сином і не дозволяла бачитися , на призначену годину йшла з дому або не відповідала по телефону. Після намагань зустрітися з сином відповідач почала викликати до нього поліцію і написала заяву до сільського голови, щоб залишив їх у спокої, і роблячи висновок із написаних заяв вбачається нестабільність, зокрема : з однієї сторони вона вказує, що він не виконує розпорядження, а з іншої що вона не буде виконувати рішення органу опіки та піклування. Враховуючи, що їхній син з відповідачем не відвідує дошкільний заклад, де б він міг бачитися з дитиною , то вичерпалися всі можливі засоби досудового вирішення питання спілкування та його участі у вихованні власного сина. Так як на територію подвіря і до будинку його відповідач не пускає, а також враховуючи ту обставину, що дане розпорядження обмежує його права тільки 2-ма годинами спілкування в день, то вважає, що має право на особисте виховання дитини за своїм місцем проживання, щоб вона не втратила з ним звязок. Просить зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_6 та визначити наступний спосіб участі у спілкуванні та вихованні сина, а саме : щопонеділка, щопятниці з 16-00 год. до 18-00 год. та щовівторка з 18:00 год. до 20 : 00 год. наступного дня (середи) з перебуванням сина за місцем проживання батька та проведенням вільного часу ініціатива вибору яких належить батькові, за узгодженням з дитиною. Також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати , понесені по справі.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, вважають їх законними та обґрунтованими, та такими , що підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивач наголошує на тому, що створення відповідачем перешкод у його спілкуванні з сином порушує права останнього як дитини та суперечить його інтересам, позбавляючи його спілкування з батьком, його піклування та участі в житті дитини.

Представник відповідача , підтримуючи відзив відповідача, просить відмовити у задоволенні позовних вимог по причині стану здоровя сина ОСОБА_6 . Дійсно, батько має право на зустріч з дитиною та у її вихованні, однак не зловживати своїм правом, щоб принизити матір дитини. Так, після прийняття ОСОБА_7 головою Іваничівської РДА 31 травня 2018 року №151 , на підставі якого було встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6, відповідач зявився лише 25 червня 2018 року в той час, коли мама відповідач ОСОБА_5 перебувала на вулиці з сином, перешкод не чинила, лише почула з його боку погрози про те, що аліментів платити не буде. Після цього 09 липня 2018 року позивач приходив, однак відповідач з дитиною були у м. Нововолинську, відпочивали і до 16 години не повернулися, 10 липня 2018 року дитина в період, встановлений для спілкування, спала, а 11 липня 2018 року приїхали з сином з лікарні, оскільки дитина була хвора, і в той час матері не було, дитину доглядала сестра. Тобто, перешкод у спілкуванні з дитиною її довіритель не чинила. З 16 липня по 20 липня відбулися такі зустрічі батька з дитиною, що дитина стала нервовою, безпричинно плакала, неадекватно себе поводила, тому звернувшись в Іваничівську ЦРЛ дитину взято на «ДО» з 17.07.2018 року з діагнозом : астено-невротичний синдром. Тому вважає, що участь батька у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини їй шкодить. Позивач вказує на те, що надає кошти на утримання дитини, купує йому одяг, харчі, однак це не відповідає дійсності і жодних доказів на підтвердження цього не надав. Вказує, що ОСОБА_5 часто гуляє з сином на вулиці і позивач має можливість його бачити, оскільки проживають сторони на одній вулиці не лише у визначені години тижня, а й у інші дні тижня, однак проїжджаючи автомобілем , позивач навіть не зупиняється. Тому враховуючи, що дитині лише два роки, з нею необхідно спілкуватися спокійно, обережно і з повагою як до дитини, так і до його матері. Також відповідач вважає, що зустрічі малолітнього сина ОСОБА_6 з його батьком на даному етапі, враховуючи стан здоровя дитини, протипоказані.

Представник третьої особи - начальник служби у справах дітей Іваничівської РДА пояснила, що дане питання уже було предметом розгляду органом опіки та піклування Іваничівської РДА і як наслідок - прийнято розпорядження про встановлення порядку участі батька у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_6. На даний час розпорядження не виконується, однак враховуючи, що батько має право на зустрічі з сином та має право брати участь у вихованні дитини, тому позов підлягає до задоволення.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, представника третьої особи , показання свідків, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження, серія 1-ЕГ № 257714, виданого Іваничівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 12 липня 2017 року батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони : позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 ( а. с. 7).

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 07 липня 2017 року ухвалено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно ( а.с. 9). Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 8).

ОСОБА_7 голови Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області № 151 від 31 травня 2018 року встановлено ОСОБА_1 наступний порядок участі у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, : щопонеділка, щовівторка, щосереди, щопятниці з 16:00 години до 18:00 години, за місцем фактичного проживання матері, у її присутності, з урахуванням режиму дня та станом здоровя дитини ( а.с. 16).

16 липня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до Грядівської сільської ради із заявою з проханням направити комісію до ОСОБА_5 для пояснень невиконання вказаного розпорядження Іваничівської РДА ( а.с. 17).

ОСОБА_7 Грибовицької сільської ради Іваничівського району від 16 червня 2018 року № 06-аг створено комісію для обстеження дотримання ОСОБА_9 розпорядження Іваничівської РДА від 31.05.2018 року . Згідно рішення виконавчого комітету Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області від 30 серпня 2018 року за № 37, розглянувши заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_5, вислухавши сторони, які не дійшли згоди та примирення, а також враховуючи заключення лікарсько-консультативної комісії щодо стану здоровя ОСОБА_8 рекомендовано звернутися до суду для вирішеного зазначеного питання в судовому порядку, що і стало підставою для звернення до суду (а.с. 24).

З показів свідка ОСОБА_10 вбачається, що до помешкання ОСОБА_5 приїжджали депутати сільської ради та працівники сільської ради , оскільки вона не впускала ОСОБА_1 до свого помешкання і він двічі був свідком того, що ОСОБА_5 після прийняття рішення про встановлення побачень не допускала ОСОБА_1 до дитини.

Свідок ОСОБА_11 показав, що був свідком тієї ситуації , коли один раз ОСОБА_12 не дозволила позивачу зустрітися з дитиною , іншим разом позивач приніс для дитини пакунок, який відповідач викинула через паркан. Два-три рази матір дозволила зустріч з дитиною, але постійно знімала на відео ці зустрічі. Також відповідач викликала один раз працівників поліції, однак конфлікт між нею та позивачем в цьому випадку розпочався по її вині.

Свідок ОСОБА_13 , яка являється сусідом, показала, що позивач являється хорошою людиною і вважає, що не можна перешкоджати йому у спілкуванні та зустрічі з дитиною. Також вона була присутня при тій ситуації , коли відповідач не дала можливості позивачу зустрітися з дитиною і нецензурно висловилася в його адресу.

З показів свідка ОСОБА_14 вбачається, що вона являється секретарем Грибовицької сільської ради Іваничівського району і в сільську раду двічі надходили заяви від ОСОБА_1 по факту невиконання відповідачем ОСОБА_7 голови Іваничівської РДА № 151 від 31 травня 2018 року, яким йому встановлено порядок участі у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_15 показала, що ОСОБА_5 одного разу попросила її відвезти автомобілем в лікарню, пояснивши , що побив колишній чоловік . З заявою по факту нанесення тілесних ушкоджень зверталася в поліцію. Декілька разів вона допомагала відповідачу доглядати за дитиною у відсутність останньої і вона їй розповідала, що не приховує дитину та надає можливість батькові бачитися з сином.

Свідки ОСОБА_16, яка являється матірю відповідача, та ОСОБА_17 , яка являється братовою відповідача, показали, що перешкод ОСОБА_5 для зустрічей з дитиною ОСОБА_18 не чинила, він сам не приходив на зустрічі з сином. При зустрічах він влаштовує скандали і сварки, одного разу дійшло до того, що він її вдарив. Позивач сам не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, навіть, коли проїжджає по вулиці та бачить ОСОБА_5 з сином ОСОБА_6, не зупиниться та з дитиною не поспілкується.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, ратифікованої Верховною Радою УРСР 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.111 Закону України «Про охорону дитинства "...Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків".

Відповідно до ст.ст.112, 114 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї". "Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили". У преамбулі до Конвенції ООН «Про права дитини» зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Отже, обов'язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов'язок не чинити цьому перешкоди.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частинами першою та другою статті 159 СК України якщо той із батьків,з ким проживає дитина,чинить перешкоди тому з батьків,хто проживає окремо,у спілкуванні з дитиною та у її вихованні,зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування,другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно з частиною другою статті 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з пояснень сторін та свідків у судовому засіданні, які відповідають дослідженим письмовим доказам, наявним в матеріалах справи, встановлений органом опіки та піклування порядок побачення позивача ОСОБА_1 з сином ОСОБА_6 не виконується.

За таких обставин, установивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з всебічного врахування інтересів дитини, прагнення та бажання позивача спілкуватися з дитиною, приймати участь у її житті, обставини, які склалися між батьками дитини, її вік, тривалий час відсутності спілкування батька з дитиною, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для частково задоволення цих вимог та можливості встановлення наступного способу та порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6: зобов'язати ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_8 та визначити позивачу такий спосіб у спілкуванні з сином: систематичні побачення з сином щопонеділка та щоп'ятниці з 16-00 год. до 18-00 год за місцем проживання чи перебування батька, без присутності матері, за умови дотримання прав та інтересів дитини та протягом шести місяців, з дня набрання рішенням законної сили, - у присутності представника органу опіки та піклування Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області.

Суд прийшов до висновку про те, що побачення з сином повинні проходити без присутності матері за місцем проживання чи перебування батька в зв'язку з ситуацією, яка склалася між сторонами, для запобігання можливих повторних конфліктів. Також ухвалюючи рішення, суд прийшов до висновку , що побачення позивача з сином протягом шести місяців з дня набрання рішенням законної сили повинні проходити у присутності представника органу опіки та піклування Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області з тих міркувань, що син ОСОБА_6 на даний час не досяг трирічного віку, батько не проживає з сім'єю з його народження , і дитині потрібен певний час для того, щоб звикнути та пристосуватися до побачень з батьком.

Посилання відповідача як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог - погіршення стану здоров'я дитини в зв'язку із зустрічами з батьком, після яких дитина безпричинно плакала, стала нервовою, не заслуговують на увагу, оскільки жодними доказами не підтверджуються.

Доводи відповідача про те, що вона не суперечить зустрічам батька з сином,також не заслуговують на увагу суду, оскільки предметом спору у цій справі є вимога позивача про визначення способу його участі у вихованні дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи повязані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У звязку з цим судові витрати необхідно розподілити наступним чином. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 704,80 грн. , тому в зв'язку із частковим задоволенням позову підлягає поверненню з відповідача на його користь 50% сплаченого ним судового збору, а саме : 352 ,40 грн. Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_1 поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., а відповідач ОСОБА_5 2800,00 грн., тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 600,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що становить різницю (у розрахунку 50% в звязку із частковим задоволенням позову) понесених кожним з них витрат ( 4000,00:2 - 2800,00:2 =600,00 грн.) . Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 352,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 600,00 грн., що разом становить 952,40 грн. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 155-159 СК України, ст.ст. 4, 5, 7-9, 12, 13, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У х в а л и в

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, жителя Провулок 4, буд. 2 с. Тишковичі Іваничівського району Волинської області до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2 , жительки вул. Тишковичівська , 24/1 с. Тишковичі Іваничівського району Волинської області , третя особа - служба у справах дітей Іваничівської райдержадміністрації Волинської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_8 та визначити ОСОБА_1 такий спосіб у спілкуванні з сином:

- систематичні побачення з сином щопонеділка та щоп'ятниці з 16-00 год. до 18-00 год за місцем проживання чи перебування батька, без присутності матері, за умови дотримання прав та інтересів дитини та протягом шести місяців, з дня набрання рішенням законної сили, - у присутності представника органу опіки та піклування Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 952,40 грн.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 квітня 2019 року.

Суддя І. М. Нєвєров