ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року

м. Харків

справа №638/19159/17

провадження № 22-ц/818/2299/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1, представник позивача: Сілко Наталія Григорівна, відповідач: ОСОБА_3,

третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2018 року в складі судді Семіряд І.В.,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просив визначити спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без перешкод з боку ОСОБА_3, з якою син проживає, а саме: особисте спілкування: побачення два рази на тиждень в понеділок та п'ятницю з 17-00 години до 19-00 години за місцем навчання сина або за місцем перебування; особисте спілкування: перші три вихідні дні (субота та неділя) місяця, з 10-00 години суботи до 17-00 години неділі; спільний відпочинок: першу або другу половину літніх канікул дитини проводить з батьком; необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; в день побачення з сином, просив надати йому право забирати його з дому/школи особисто; за два дні до його зустрічі з сином, володіти точною інформацією проживання, перебування дитини, або змінами цих обставин.

Позов мотивовано тим, що з відповідачкою у справі він знаходився у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 07.11.2016 року було розірвано. Від шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з відповідачем. Дитину він матеріально забезпечує. З моменту розірвання шлюбу у них почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідувань, відповідач почала створювати штучні перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування з дитиною. У позасудовому порядку вирішити питання участі у вихованні дитини неможливо. У зв'язку з чим, позивач звернувся з даним позовом, у якому і просить визначити порядок спілкування з дитиною.

У судове засідання позивач не з'явився, уповноважив адвоката Сілко Н.Г. представляти його інтереси.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сілко Н.Г. звернулась до суду з заявою у якій зазначила, що позов ОСОБА_1 просить розглядати без її участі, не заперечує проти визначення порядку участі, який було надано Департаментом у справах дітей ХМР.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою, у якій зазначила, що просить розглядати справу без її участі та надала до суду заперечення на позов.

У запереченнях відповідач ОСОБА_3 зазначила, що позов вважає безпідставним, позовні вимоги такими, що призведуть до порушення прав та інтересів дитини. Нею жодним чином не було порушено прав позивача щодо його участі в утриманні та вихованні дитини, вона не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з сином.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в письмовій заяві просив справу розглядати за його відсутності та надав суду письмовий висновок органу опіки та піклування щодо встановлення участі позивача у вихованні сина та спілкуванні з ним.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо задоволено частково.

Визнано наступний спосіб участі батька дитини ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітньою дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у наступному порядку: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10-00 години до 18-00 години; щопонеділка та щоп'ятниці з 17-00 до 19-00 години; два тижні влітку та половина зимових канікул, за згодою дитини. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, відстрочивши сплату несплаченої частини судового збору до винесення судом рішення та покласти судові витрати на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, яке є третьою особою у даній справі не має статусу юридичної особи, то відповідно до положень частини 1 статті 42, статті 46 та частини 1 статті 47 ЦПК України, статей 80-83, 89-92 ЦК України не може бути третьою особою у справі, якою б мала бути Харківська міська рада.

Також суд не визначився з тим, на чиєму боці: позивача чи відповідача виступає третя особа, що також є порушенням вимог статей 52-54 ЦПК України.

Крім того вважає, що судом було проігноровано її заперечення на позов та у судовому рішенні не наведено жодного мотиву їх відхилення.

Вказує, що 06 квітня 2018 року органом опіки і піклування було прийнято рішення про встановлення порядку участі позивача у спілкуванні з сином. Встановлений цим рішенням графік позивач не виконував та порушував, про що ОСОБА_3 письмово повідомляла орган опіки та піклування.

17 квітня 2019 року до Харківського апеляційного суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 - Сілко Н.Г. на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в якому просить апеляційну скаргу відхилити та рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції враховував ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вважав висновок Депратаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо участі батька у вихованні дитини обгрунтованим, тому встановив порядок участі батька у вихованні сина у відповідності до зазначеного висновку.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 28.07.2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.11.2016 року розірвано, рішення набрало законної сили 18.11.2016 року.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), який на теперішній час мешкає разом з відповідачем, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 141 СК передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності по ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки також зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 1 ст. 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки повинні поважати права дитини та її людську гідність.

Згідно приписів ч.1, ч.2, ч.3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що батько дитини є матеріально-забезпеченою людиною, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із своєю дитиною, що підтверджується листом головного лікаря КНП «Міська дитяча поліклініка №14», із якого вбачається, що ОСОБА_1 звертався до закладу стосовно стану здоров'я сина, листом директора Харківського ліцею №149, яким повідомлено, що ОСОБА_1 під час перебування у м. Харкові цікавиться у класного керівника успіхами сина у навчанні та поведінкою сина, певний час проводить з сином ОСОБА_4. Жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою донькою судом не встановлено, а відповідачем не доведено.

З висновку наданого органом опіки та піклування - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 223 від 06.04.2018 вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним встановити порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього ОСОБА_4, а саме : перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10-00 год. до 18-00 год., щопонеділка та щоп'ятниці з 17-00 до 19-00 год, два тижні влітку та половина зимових канікул, за згодою дитини.

Висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгунтованого висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 березня 2019 року ОСОБА_3 було відстрочено сплату судового збору в сумі 760 гривень. до ухвалення по справі судового рішення.

Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 760 гривень.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2018 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави судовий збір у розмірі 760 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко