Справа № 310/743/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Дубровської Н.М.,

за участі секретаря судового засідання - Гоноболіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Укрспецмаш», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 03 червня 2002 року по 31 січня 2017 року. На підставі наказу № 055-а від 31 січня 2017 року був звільнений за власним бажанням у відповідності до ст. 38 Кодексу Законів про працю України. При звільнені у порушення ст.ст. 47, 116 КЗпП України з ним не було проведено повного розрахунку та не виплачено заробітну плату у сумі 20444,63 грн., зокрема, 842,83 грн. за листопад 2014 року, 2116,34 грн. за грудень 2014 року, 268,86 за січень 2015 року, 2716,24 грн. за лютий 2015 року, 2935,85 грн. за березень 2015 року, 4634,32 грн. за листопад 2016 року, 4443,42 грн. за грудень 2016 року, 2486,77 грн. за січень 2017 року. Оскільки на даний час роботодавець не здійснив з ним розрахунок при звільненні і не виплатив заборгованості по заробітній платі, просив також стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 лютого 2017 року по 01 лютого 2018 року в розмірі 41256,60 грн., який був розрахований позивачем самостійно відповідно до п.2, п.5, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, а також до листа Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік", листа Міністерства соціальної політики України від 05 серпня 2016 року № 11535/0/14-16/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік". Відповідно до ст. 84 ЦПК України позивач просив витребувати у відповідача довідку про розмір заборгованості з невиплаченої заробітної плати, у зв'язку з тим, що на його неодноразові звернення та на адвокатський запит ТОВ «Укрспецмаш» не надало зазначеної довідки. Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року по справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та зобов'язано відповідача надати в 15-денний строк з дня отримання цієї ухвали до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області довідку про розмір заборгованості по заробітній платі на день звільнення ОСОБА_1, довідку про середньомісячний та середньоденний заробіток ОСОБА_1, копії наказів про прийняття ОСОБА_1 на роботу та його звільнення.

Зазначену ухвалу ТОВ «Укрспецмаш» отримало 21 лютого 2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 26). Проте у зазначений судом строк, відповідач не надав до суду запитувані документи, відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін або ж про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 березня 2018 року на підставі ст. 84 ЦПК України було повторно зобов'язано відповідача надати в 10-денний строк з дня отримання цієї ухвали до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області довідку про розмір заборгованості по заробітній платі на день звільнення ОСОБА_1, довідку про середньомісячний та середньоденний заробіток ОСОБА_1, копії наказів про прийняття ОСОБА_1 на роботу та його звільнення, та роз'яснено ТОВ «Укрспецмаш», що у разі неподання ним з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ та може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

Зазначена ухвала суду залишилась без виконання, до суду не було надано запитуваних документів та заяв про неможливість надання витребовуваних доказів.

03 травня 2018 року по цивільній справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Укрспецмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення задоволені повністю.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2018 року, вищенаведене заочне рішення скасоване та справу призначено для розгляду по суті.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року, прийнята до провадження уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Укрспецмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу.

Згідно ч.1ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що в період часу з 03 червня 2002 року по 31 січня 2017 року ОСОБА_1 працював у TOB «Укрспецмаш» токарем-розточувальником 4 розряду. На підставі наказу № 055-а від 31 січня 2017 року позивач був звільнений за власним бажанням у відповідності до ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 3-4).

В день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості. При цьому з відзиву на позовну заяву від 11 січня 2018 року вбачається, що заборгованість по заробітній платі за листопад 2014 року у розмірі 842, 83 грн. відсутня, оскільки була виплачена 06 вересня 2017 року, що підтверджується відомістю на виплату грошей № УСМ- 412 за вересень 2017 року «виплата за місяць листопад» (а.с. 130).

Судом встановлено, що заборгованість по заробітній платні у розмірі 19601,80 грн., а саме: 2116,34 грн. за грудень 2014 року; 268,86 за січень 2015 року; 2716,24 грн. за лютий 2015 року; 2935,85 грн. за березень 2015 року; 4634,32 грн. за листопад 2016 року; 4443,42 грн. за грудень 2016 року; 2486,77 грн. за січень 2017 року відповідачем позивачу у повному обсязі виплачена, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 08 лютого 2019 року (а.с.66).

Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості задоволенню не підлягають з огляду на виплату коштів у добровільному порядку.

Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов'язана відповідна виплата.

Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обчислюється наступним чином: період затримки виплати заробітної плати: 23.02.2018 року (день отримання вимоги позивача про розрахунок, визнаний відповідачем у відзиві на позов) по 08.02.2019 року (день розрахунку відповідача з позивачем по заборгованості по заробітній платі у розмірі 19601,80 грн.), при цьому норма тривалості робочого часу:

- з 23.02.2018 року по 28.02.2018 року - 28 годин;

- з 01.03.2018 року по 31.12.2018 року - 1665 годин;

- з 01.01.2019 року по 08.02.2019 року - 213 годин (168 годин у січні 2019 року + 45 годин у лютому 2019 року).

Виходячи з викладеного, середній заробіток за час затримки з 23.02.2018 року по 08.02.2019 року розрахунку при звільненні ОСОБА_1 дорівнює 39 416, 08 гривень (4443, 42 грн. з/п за грудень 2016 року + 2486,77 грн. з/п за січень 2017 року) / (176 год. у грудні 2016 + 159 год. у січні 2017 року) - 20,68 гривень середньо годинного заробітку. 28 годин з 23 лютого 2018 року (день отримання вимоги позивача про розрахунок, визнаний відповідачем у відзиві на позов) по 28 лютого 2018 року + 1665 годин з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2018 року + 213 годин з 01 січня 2019 року по 08 лютого 2019 року (день розрахунку відповідача з позивачем по заборгованості по з/п у розмірі 19601,80 грн.) = 1906 годин затримки розрахунку при звільнені ОСОБА_1 х 20,68 гривень середньо годинного заробітку = 39 416, 08 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені ОСОБА_1 з 23.02.2018 року по 08.02.2019 року.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 у розмірі 39 416, 08 грн. підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 704,80 грн. сплачений позивачем при зверненні до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.116, 117 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 3, 10, 11, 76, 81, 84, 89, 141, 229, 258-259, 263-265, 274-275, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш», , (87400, Донецька область, смт. Мангуш, вул. Мурзи, 16 кв. 6), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, (АДРЕСА_2) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 лютого 2018 року по 08 лютого 2019 року у розмірі 39416 (тридцять дев'ять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 08 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш», , (87400, Донецька область, смт. Мангуш, вул. Мурзи, 16 кв. 6), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, (АДРЕСА_2) витрати по сплаті судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2019 року.

Суддя Н. М. Дубровська