Провадження № 2-о/742/95/19
Єдиний унікальний № 742/1313/19
РІШЕННЯ
іменем України
19 квітня 2019 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганко М.О., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, заінтересована особа Прилуцький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення факту реєстрації шлюбу та факту народження особи на тимчасово окупованій території України,-
Заявники звернулись до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу та факту народження особи на тимчасово окупованій території України.
Свою заяву мотивують тим, що народилися та проживали в м.Сімферополі, Автономної ОСОБА_4 Крим. 10 жовтня 2017 року між ними був укладений шлюб в м.Сімферополі, про що відділом реєстрації шлюбу м.Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано відповідне Свідоцтво про укладення шлюбу від 10 листопада 2017 року серії І-АЯ №579065. 19 лютого 2018 року у них народилася дочка ОСОБА_5, про що видано Свідоцтво про народження серії І-АЯ №781541 від 28 лютого 2018 року відділом реєстрації народження м.Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Будучи громадянами України, в зв»язку з тимчасовою окупацією м.Сімферополя, заявники змушені були покинути своє місце проживання та переїхати проживання до ІНФОРМАЦІЯ_1, про що видано відповідні довідки управління праці та соціального захисту населення про взяття їх на облік як внутрішньо переміщених осіб. Проте, при зверненні до Прилуцького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області по питанню реєстрації шлюбу та народження дитини, їм було відмовлено, оскільки надані заявниками документи не відповідають формі, визначеній законодавством України.
В судовому засіданні заявники та їх представник адвокат ОСОБА_6 подану заяву підтримали, просили суд її задовольнити. Заявники в судовому засіданні пояснили, що дійсно проживали в м.Сімферополі, де і одружилися, та у них народилася дочка, проте в зв»язку з тимчасовою окупацією змушені були переїхати проживати до ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, заявник ОСОБА_2 визнав, що він є батьком дитини ОСОБА_5, яка народилася 19 лютого 2018 року в м.Сімферополі, Автономної ОСОБА_4 Крим.
Представник Прилуцького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо задоволення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, категорично заперечивши проти встановлення факту реєстрації шлюбу.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з слідуючих підстав.
Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Предметом встановлення факту реєстрації шлюбу є: існування факту реєстрації; якщо відповідний запис в органах РАЦСу не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦСу відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.
При цьому, судом не встановлюються факти реєстрації шлюбу, а лише встановлюється факт їх реєстрації в актових книгах, якщо в органах реєстрації актів цивільного стану не збереглися відповідні записи і ті відмовилися їх поновити, або вони можуть бути відновлені тільки на підставі рішення суду про встановлення їх реєстрації. Відмова відповідного органу у поновленні запису підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою прийняття судом заяви про встановлення вказаного факту.
Згідно ст.14 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», для державної реєстрації шлюбу жінкою та чоловіком особисто подається заява до органу державної реєстрації актів цивільного стану за їх вибором. Особи, які подали заяву про державну реєстрацію шлюбу, вважаються нареченими. Якщо жінка та/або чоловік не можуть через поважну причину особисто подати заяву про реєстрацію шлюбу, таку заяву, нотаріально засвідчену, можуть подати їх представники. Повноваження представника повинні бути нотаріально засвідчені. Орган державної реєстрації актів цивільного стану, що прийняв заяву про реєстрацію шлюбу, зобов'язаний ознайомити наречених з умовами і порядком державної реєстрації шлюбу, їхніми правами та обов'язками як майбутніх подружжя і батьків, обов'язком повідомити один одному про стан свого здоров'я, попередити наречених про відповідальність за приховання відомостей про наявність перешкод для державної реєстрації шлюбу. Державна реєстрація шлюбу проводиться після закінчення одного місяця з дня подання нареченими заяви про державну реєстрацію шлюбу.
При цьому, державна реєстрація шлюбу проводиться у приміщенні органу державної реєстрації актів цивільного стану. За заявою наречених державна реєстрація шлюбу може проводитися за місцем їх проживання, за місцем надання стаціонарної медичної допомоги або в іншому місці, якщо вони не можуть з поважної причини прибути до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація шлюбу проводиться у присутності нареченої та нареченого з пред'явленням для посвідчення їх особи і віку паспортів громадянина України або паспортних документів іноземця чи документа, що посвідчує особу без громадянства. Державна реєстрація шлюбу через представника не допускається. Свідоцтво про державну реєстрацію шлюбу видається кожному із подружжя.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Зокрема, згідно п.1 ч.1 ст.3 вищезгаданого Закону, передбачено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.
У відповідності до ст.9 Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
За таких обставин, оскільки судом встановлено, що у відповідності до норм вищезгаданого закону реєстрація органами державної реєстрації актів цивільного стану України шлюбу між жінкою та чоловіком здійснюється за їх особистою заявою, за їх вибором, про що органами державної реєстрації видається Свідоцтво про державну реєстрацію шлюбу; та враховуючи, що територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою територією та їх діяльність органів на цій території вважається незаконною, оскільки ці органи створені у порядку, не передбаченому законом України; при цьому, законодавством не передбачено встановлення факту реєстрації шлюбу на тимчасово окупованій території України, що не позбавляє заявників можливості особисто звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану України для реєстрації шлюбу, тому в задоволенні заявлених вимог в частині встановлення факту реєстрації шлюбу, слід відмовити в повному обсязі.
При цьому, суд враховує, що у відповідності до ч.1,2,4 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Згідно з ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, є громадянами України, про що видані відповідні паспорта громадян України. Місце народження м.Сімферополь, Автономна Республіка Крим, Україна (а.с.12,18).
19 лютого 2018 року у заявників народилася дочка ОСОБА_5. Місце народження м.Сімферополь, Автономна Республіка Крим (а.с.14).
Факт народження дитини підтверджується Свідоцтвом про народження серія І-АЯ №781541, виданим 28 лютого 2018 року відділом реєстрації народжень м.Сімферополя Департамента запису актів громадянського стану (а.с.14).
Відповідно до ч.1 ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.
Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.
Згідно ч.1,2 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року за №2398-VI, державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.
У відповідності до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.
На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним народженням дитини на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявників можливості зареєструвати народження дитини, оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом та неможливістю проведення державної реєстрації народження дитини за місцем реєстрації заявника у відповідності із Законами України, суд вважає за необхідне задовольнити заяву в частині встановлення факту народження у громадян України ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дитини жіночої статі, а саме ОСОБА_5, 19 лютого 2018 року, місце народження: м.Сімферополь, Автономної ОСОБА_4 Крим.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 293-294, 315-317, 351-352, 354 ЦПК України, суд,-
Заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3, заінтересована особа Прилуцький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення факту реєстрації шлюбу та факту народження особи на тимчасово окупованій території України задовольнити частково.
Встановити факт народження дитини жіночої статі, а саме ОСОБА_5, дата народження 19 лютого 2018 року, місце народження: місто Сімферополь, ОСОБА_4 Крим.
Записати матірю дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянку України, а батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, на підставі заяви про визнання батьківства.
Судові витрати залишити за заявниками.
В іншій частині заяви- відмовити.
Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Суддя М.О.Циганко