ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4566/19 Справа № 215/190/18 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року, яке постановлено суддею Лиходєдовим А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 02.11.2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна»/ GOLDзі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, відповідач не виконувала умови договору, в зв`язку з чим, станом на 18.12.2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 28595,11 грн., яка складається з: 2442,83 грн. - заборгованості за кредитом, 599,13 грн. - відсотків за користування кредитом; 23715,29 грн. - пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1337,86 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати по справі.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» 28595 грн. 11 коп. заборгованості за кредитним договором та 1762 грн. судового збору, а всього стягнуто - 30357 грн. 11 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього процентів за користування кредитом з 599,13 грн. до 236,18 грн., посилаючись на те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» містить інформацію про декілька універсальних карток з різними умовами кредитування, жоден з яких ним не підписаний, отже розмір процентів не встановлений, тому їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Також просить зменшити розмір пені з 23715,29 грн. до 2500 грн. на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України та відмовити в задоволенні позовних вимог банку про стягнення штрафів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2010 року між сторонами укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника ОСОБА_1 та Умов та Правил надання банківських послуг, з якими відповідач під час укладання договору був ознайомлений, що засвідчено особистим його підписом 02 листопада 2010 року (а.с.7).

Як видно з Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «КБ «Приватбанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», форма договору про надання банківських послуг, яка укладається між банком та держателем картки, складається із заяви, пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів (а.с.8-23).

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «КБ «Приватбанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна»/ GOLD зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежу по якому-небудь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. фіксована частина та 5% від суми позову.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за наданим позивачем розрахунком, станом на 18.12.2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 28595,11 грн., яка складається з: 2442,83 грн. - заборгованості за кредитом, 599,13 грн. - відсотків за користування кредитом; 23715,29 грн. - пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1337,86 грн. - штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 2442,83 грн., тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, однак не може погодитись з розміром заборгованості по процентам за кредитним договором, стягнутим судом першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Підписавши 02.11.2010 року анкету-заяву, ОСОБА_1 надав свою згоду на те, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений (а.с.7).

Особливістю договору приєднання є саме те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Колегія суддів звертає увагу на те, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах.

Таким чином, додержується принцип свободи договору.

Чинним законодавством передбачено укладання договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», відповідач не тільки виявив бажання отримати кредитні кошти, а й підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку.

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач не надала, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02 листопада 2010 року, ОСОБА_1 заповнив розділи: «персональні дані», «адреса проживання», «контактна інформація». На звороті анкети-заяви міститься розділ «Додаткова інформація», яку відповідач також заповнив і графа «вкажіть бажаний кредитний ліміт по платіжній карті кредитка «Універсальна»/ GOLD містить відомості про те, що ним було отримано саме платіжну карту кредитка «Універсальна»/ GOLD із кредитним лімітом 250 грн. (а. с. 7 оборот).

Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD», розмірвідсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8 оборот).

Таким чином посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» містить інформацію про декілька універсальних карток з різними умовами кредитування, жоден з яких ним не підписаний, отже розмір процентів не встановлений, тому їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, колегія суддів вважає безпідставним.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, нарахування процентів за користування кредитом мало місце в період часу з 01.06.2015 року по 30.09.2015 року за різними відсотковими ставками, зокрема 2,9% та 3,6% на місяць, що суперечить вимогам Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD», відповідно до якого розмір відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць.

Перевіряючи правильність нарахування процентів за користування кредитом в межах заявлених позовних вимог за період часу з 01.06.2015 року по 30.09.2015 року, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до розрахунку процентну ставку 2,5 %, у зв`язку з чим розмір заборгованості по процентам, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становитиме 97,72 грн. (з розрахунку 2442,83 грн./100*2,5%=97,72 грн.) за період часу з 01.06.2015 року по 30.09.2015 року, оскільки в подальшому відповідач не мав заборгованості за процентами згідно розрахунку, наданого позивачем.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підглядає зміні в частині розміру стягнутої з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом з її зменшенням з 599,13 грн. до 97,72 грн.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача щодо необхідності зменшення розміру неустойки заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Поняття неустойки надане в ч.1 ст. 549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому, закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов`язання.

Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

При цьому, ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 4 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача.

В даному випадку вимогу про зменшення розміру неустойки відповідач заявив при апеляційному оскарженні рішення суду першої інстанції, оскільки справу було розглянуто в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тому колегія суддів вважає що заява відповідача підлягає задоволенню.

Враховуючи розмір заборгованості за тілом кредиту - 2442,83 грн. та розмір пені, який нарахований позивачем за період часу з 01.06.2015 року по 18.12.2017 року в сумі 23715,29 грн., колегія суддів вважає неспівмірним розмір основного зобов`язання із розміром штрафних санкції.

На підставі вище наведеного, враховуючи розмір штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір стягнутої з відповідача на користь позивача судом першої інстанції пені з 23715,29 грн. до 3000 грн., що буде відповідати справедливості та виваженості.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне прийняти до уваги доводи апеляційної скарги позивача щодо необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Отже, в задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафів слід відмовити, оскільки це буде подвійним притягненням відповідача до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно від задоволених позовних вимог, по сплаті судового збору за подання позову до суду першої інстанції в розмірі 352,40 грн., отже рішення суду першої інстанції підлягає зміні й в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за подання позову до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості, стягнутої за кредитним договором із зменшенням вказаної заборгованості з 28595,11 грн. до 5540,55 грн. із зазначенням складових кредитної заборгованості, зменшенням розміру стягнутого судом першої інстанції судового збору з 1762 грн. до 352,40 грн.

В задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача штрафів слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при поданні апеляційної скарги, пропорційно від задоволених позовних вимог, в розмірі 2114,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року змінити в частині стягнутого з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», розміру заборгованості за кредитним договором, зменшивши цей розмір з 28595 грн. 11 коп. до 5540 (п`ять тисяч п`ятсот сорок) грн. 55 коп., який складається із заборгованості за тілом кредиту - 2442,83 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 97,72 грн. та пені - 3000 грн.

Рішення змінити в частині стягнутого з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», розміру судового збору, зменшивши його з 1762 грн. до 352 (триста п`ятдесят дві) грн.40 коп., а всього зменшити суму стягнення з 30357 грн. 11 коп. до 5892 (п`ять тисяч вісімсот дев`яноста дві) грн. 95 коп.

Відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення штрафів, передбачених умовами кредитного договору б/н від 02.11.2010 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк`на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: