КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 759/3925/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц/824/6103/2019Головуючий у суді першої інстанції - Шум Л.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника позивача РожкоМ.Г.,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва, від імені та в інтересах якого діє адвокат Гурський Михайло Ромуальдович, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, Київської міської ради, треті особи: Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація, Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві, Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва про визнання права користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2019 задоволено заяву позивача про забезпечення позову - заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання та вселення будь-яких інших осіб в квартиру АДРЕСА_1, до розгляду справи по суті (а.с.101,102).

В апеляційній скарзі третя особа КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. Зокрема, зазначає, що позивачем не надано суду належних доказів того, що він мекає у спірній квартирі та має якесь право на користування нею; судом проігноровано факт того, що спірна квартира є комунальною власністю і перебуває у володінні та користуванні КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва; судом порушено вимоги ч. 10 ст. 150 ЦПК України щодо недопущення вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті; також суд постановив оскаржувану ухвалу, яка стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_6, якій було видано ордер на спірну квартиру, як службову, і яка не була залучена до участі у справі (а.с.105-110).

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 14.03.2019 (а.с.123,124).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.03.2019 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.125,126).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.03.2019 справу призначено до розгляду (а.с.131,132).

28.03.2019 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник третьої особи КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва, підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просили ухвалу суду залишити без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явились у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову є визнання за позивачем права користування квартирою, який постійно в ній проживає, при цьому позивачем доведено обґрунтованість припущення, що невжиття таких заходів забезпечення позову може порушити його майнові права та інтереси.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з ухвалою суду, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням зміни підстав позову, просив визнати за ним право користування квартирою № АДРЕСА_1, яка відноситься до державного житлового фонду та знаходиться у віданні Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що спірна квартира перебувала у користуванні його батька, який за життя (помер ІНФОРМАЦІЯ_2) не встиг подати документи на приватизацію квартири. Він проживав разом з батьком у квартирі і 12.10.2015 батько видав йому довіреність на право приватизації квартири, проте реалізувати це право не вдалося. Він був зареєстрованим у спірній квартирі, проте на прохання батька у 2012 році виписався з неї. Після смерті батька проживав з матір'ю, проте постійно навідувався до квартири і ніс витрати по її утриманню. Таким чином, вважає, що набув право користування квартирою (а.с.1-3, 17-23).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2016 відкрито провадження у справі (а.с.11).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2018 частково задоволено заяву позивача про забезпечення - заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо передачі права користування, реєстрації місця проживання та вселення будь-яких осіб в квартиру АДРЕСА_1, до розгляду справи по суті (а.с.15,16).

Постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2018 задоволено апеляційну скаргу КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2018 скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с.83-87).

18.02.2019 позивач повторно звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити будь-яким особам вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання та вселення будь-яких осіб в квартиру АДРЕСА_1, до розгляду даної справи по суті, вказуючи, що невжиття цих заходів забезпечення обмежить можливість проживання його у квартирі, позбавить його єдиного місця проживання та може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову (а.с.90-92).

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення пунктів 2, 4 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачають, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Частина 3 вказаної статті закріплює, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам та не порушення прав третіх осіб.

Постановляючи оскаржувану ухвалу судом першої інстанції не надано оцінку виниклим між учасниками справи правовідносинам, предмету позову, не встановлено коло осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням таких заходів забезпечення, а також не проаналізовано можливість утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Так, пред'являючи даний позов позивач вказує, що у встановленому законом порядку набув право користування квартирою.

Указані доводи звісно підлягають належній оцінці судом під час розгляду справи по суті.

Однак, як вбачається з матеріалів справи квартира є власністю територіальної громади міста Києва і перебуває у володінні КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва. На спірну квартиру, як службову, у встановленому законом порядку, 18.05.2018 був виданий ордер ОСОБА_6 і вона була зареєстрована у квартирі разом донькою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.115-120).

Указану особу, на час постановлення оскаржуваної ухвали, не було залучено до участі у справі.

Отже, постановлена судом ухвала беззаперечно зачіпає права та інтереси ОСОБА_6

Також не узгоджується з обставинами справи висновок суд про постійне проживання у спірній квартирі позивача, оскільки, як вказує сам позивач у позовній заяві, він після смерті батька проживає з матір'ю, а отже відсутні підстави стверджувати, що спірна квартира є єдиним житлом позивача.

Крім цього, враховуючи фактичні обставини справи, предмет позову та наведені позивачем обґрунтування позовних вимог, наразі відсутні обґрунтовані підстави вважати, що невжиття обраних позивачем та застосованих судом заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого судового рішення або порушити майнові права та інтереси позивача.

Таким чином, слід об'єктивно оцінювати можливість настання несприятливих наслідків пов'язаних із вжиттям заходів забезпечення позову, чого вдруге не було зроблено судом першої інстанції.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, а тому, з урахуванням вищенаведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, зокрема, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149, 150, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, Київської міської ради, треті особи: Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація, Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві, Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва про визнання права користування квартирою - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_3, поданої від його імені та в його інтересах адвокатом Рожко Мирославою Геннадіївною, про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 18 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В.Крижанівська