Провадження № 22-ц/801/1621/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 рокуСправа № 127/14490/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Марчук В. С., Якименко М. М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим її представником - адвокатом Богословським Сергієм Вікторовичем, до Приватного малого підприємства «Луксор» про стягнення боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником - адвокатом Богословським Сергієм Вікторовичем, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області, постановлену у цій справі 20 червня 2019 року в м. Вінниці суддею цього суду Венгрин О. О.,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного малого підприємства «Луксор» (далі - ПМП «Луксор») про стягнення боргу, мотивуючи його тим, що 23 травня 2013 року між сторонами укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого позивач надала відповідачеві безпроцентну поворотну допомогу в розмірі 530 000, 00 грн для потреб ПМП «Луксор» відповідно до статутних цілей його діяльності. ОСОБА_1 зобов`язання за договором виконала, а саме в термін та на умовах договору надала підприємству поворотну фінансову допомогу, проте відповідач не повернув цю фінансову допомогу, чим порушив умови договору.

Пославшись на викладене та на те, що відповідач незаконно використовує внесені ОСОБА_1 грошові кошти, що є порушенням грошових зобов`язань та підставою для застосування ст. 625 ЦПК України, позивач, просила суд стягнути з ПМП «Луксор» грошові кошти в сумі 814 270,22 грн, що складається з: 530 000 грн - основна сума боргу; 47569,00 грн - 3% річних; 201701,22 грн - інфляційні витрати; 35 000 витрати на правову допомогу.

До позовної заяви ОСОБА_1 долучено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ПМП «Луксор», а також коштів на рахунках.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2019 року заяву задоволено частково, з метою забезпечення позову накладено арешт на майно ПМП «Луксор», яке знаходиться по АДРЕСА_1 , на суму позовних вимог 814270, 22 грн, в решті заяви відмовлено.

13 червня 2019 року до суду надійшла заява ПМП «Луксор» про застосування заходів зустрічного забезпечення, подана його представником - адвокатом Мишковською Т. М., мотивована тим, що внаслідок застосованих заходів забезпечення позову ПМП "Луксор" не може користуватись своїм майном та несе збитки у виді упущеної вигоди. Вважає, що наявність кримінального провадження № 127/7536/18 про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1, 3 ст. 191 КК України, та арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений у виконання судового наказу № 2н-182, виданого Староміським районним судом м. Вінниці, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову, у випадку відмови у задоволенні позову. Просить застосувати до ОСОБА_1 зустрічне забезпечення у вигляді внесення на депозитний рахунок суду 814270,22 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2019 року заяву задоволено частково, застосовано заходи зустрічного забезпечення шляхом зобов`язання ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня постановлення цієї ухвали внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 300000,00 (триста тисяч) грн, в решті заяви відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, а у задоволенні заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову (ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України).

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, у Вінницькому міському суді Вінницької області знаходиться кримінальне провадження № 127/7536/18 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 191 ч. 1, 3 КК України (а. с. 9).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13 червня 2019 року Староміським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно - 53/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 , реєстраційний № 8846870 від 01 липня 2009 року (а. с. 10).

З урахуванням наведеного, враховуючи наявність обставин, визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, які є підставами для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, зокрема, накладення арешту на нерухоме майно позивача - 53/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_2 , відсутність іншого майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви ПМП «Луксор» та зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 300000,00 (триста тисяч) грн.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність доказів, які саме та в якому розмірі завдаються матеріальні збитки забезпеченням позову, та як пов`язана можливість виникнення таких збитків, оскільки судом встановлено підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, а положеннями ст. 154 ЦПК не передбачено, у таких випадках, перевіряти чи не спричинить обраний спосіб забезпечення позову невідновлювальної шкоди відповідачу чи третім особам.

Доводи апеляційної скарги про те, що при прийнятті ухвали про зустрічне забезпечення судом першої інстанції лише встановлено наявність кримінального провадження № 127/7536/18, однак не встановлено, що ОСОБА_1 повністю відшкодовані всі збитки у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки такі обставини не встановленні рушенням суду, яке набрало законної сили, а є предметом розгляду цивільного позову в рамках кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення заяви про зустрічне забезпечення, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказану ухвалу - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Богословським Сергієм Вікторовичем, залишити без задоволення, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : В. С. Марчук

М. М. Якименко

Текст постанови виготовлено 25 липня 2019 року.