Справа № 159/2198/19
Провадження № 2/159/845/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

- судді Лесика В.О.,

за участі секретаря - Шокот С.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається на наступні обставини: 14 червня 2006 року її матір - ОСОБА_3 подарувала житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 28 березня 2012 року позивач подарувала 27/100 частки житлового будинку А-1 у власність безоплатно свої дочці ОСОБА_2 . Відповідач зареєструвала право власності на 27/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У 2012 році була проведена реконструкція нежитлових приміщень у вказаному житловому будинку за рахунок добудови. Таким чином, внаслідок проведених добудов змінилися частки співвласників, що становлять: 27/100 - частка ОСОБА_1 73/100 - частка ОСОБА_2 . 16 жовтня 2013 року ОСОБА_2 зареєструвала право приватної спільної часткової власності на 73/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що після здійснення відповідачем ОСОБА_2 реєстрації права приватної спільної часткової власності на 73/100 частки житлового будинку, позивач втратила оригінал договору дарування житлового будинку від 14.06.2006 року. Таким чином позивач позбавлена можливості зареєструвати право власності на частку житлового будинку відповідно до вимог закону, а посадовими особами відмовлено у реєстрації, а тому за вказаних обставин вона звернулася до суду з позовом про визнання права власності на частку нерухомого майна.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з письмовою заявою у якій прохає розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Копією договору дарування житлового будинку, посвідченого 14.06.2006 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Мороз Л.К. за № 848, доводиться та обставина, що матір ОСОБА_3 подарувала позивачу ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії договору дарування 27/100 частки житлового будинку, посвідченого 28.03.2012 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйніковою О.В. за № 561 вбачається, що ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 27/100 частки житлового будинку А-1 у власність безоплатно.

21.05.2012 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності на 27/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується витягом про державну реєстрацію права, виданим 21.05.2012 року за № 34198947.

У ході судвоого розгляду справи встановлено, що 2012 році ОСОБА_2 проведена реконструкція нежитлових приміщень у вказаному житловому будинку за рахунок добудови. Після таких добудов та реконструкцій житлового будинку, загальна площа будинку складає 184,8 кв.м, а житлова площа - 108,6 кв.м. Таким чином, внаслідок проведених добудов змінилися частки співвласників, що складають: 27/100 - частка позивача ОСОБА_1 та 73/100 - частка ОСОБА_2 .

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.10.2013 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 21), 16 жовтня 2013 року ОСОБА_2 зареєструвала право приватної спільної часткової власності на 73/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом.

При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Відповідно до вимог статті 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, частка власності 73/100 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України).

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ч.1, 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55, право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Після здійснення ОСОБА_2 реєстрації права приватної спільної часткової власності на 73/100 частки житлового будинку, позивач ОСОБА_1 втратила оригінал договору дарування житлового будинку від 14.06.2006 року.

Відтак позивач позбавлена можливості реалізувати своє право зареєструвати, у встановленому законом порядку, право власності на нерухоме майно.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За вказаних обставин позивач обрав такий спосіб захисту свого майнового права, який не суперечить нормам ст. 16 ЦК України.

Таким чином, у судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують підставність заявлених позовних вимог.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі ст.ст.10,12,81,82,89,141,206,263,264,265 ЦПК України та ст. ст. 182, 328 , 355, 356, 358, 361, 392 ЦК України,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за позивачем ОСОБА_1 , право приватної спільної часткової власності на 27/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 17 липня 2019 року

Головуючий В.О.Лесик