Номер провадження: 22-ц/813/1133/19
Номер справи місцевого суду: 503/1914/16-ц
Головуючий у першій інстанції Гура А.І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3 , що діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5

третя особа - Служба у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області

апелянт - ОСОБА_6 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 31.03.2017 у складі судді Гури А.І.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області, про усунення перешкод у користуванні власністю - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , та виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 є одноособовим власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі проживають в її житловому будинку та відмовляються добровільно з нього виселитися, чинять перешкоди у користуванні житлом. 04 грудня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кодимського районного управління юстиції Одеської області за заявою стягувача - ПАТ КБ «Приватбанк» прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Кодимського районного суду Одеської області про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 9530,65 доларів США за кредитним договором від 24 січня 2007 року. При проведенні виконавчих дій виявлено майно у вигляді житлового будинку, що належить на праві власності позивачу, який перебував в іпотеці. Державним виконавцем було прийняте рішення про задоволення вимог стягувача (банку) шляхом продажу житлового будинку. Відділом ДВС Кодимського районного управління юстиції було укладено договір з ТОВ «Укрспецторг групп», згідно якого доручено останньому виконання дій, пов`язаних з реалізацією арештованого нерухомого майна з початковою ціною 40000 грн. 22 жовтня 2013 року відбулися прилюдні торги, за результатами яких будинок було продано відповідачеві ОСОБА_2 за 30000 грн. На підставі акту Державного виконавця про проведені прилюдні торги, Державним нотаріусом Кодимської Державної нотаріальної контори Налдіною М.М. 27 грудня 2013 року відповідачу видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. В березні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , відділу ДВС Кодимського районного управління юстиції, ТОВ «Укрспецторг групп». Рішення Кодимського районного суду від 30 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.03.2016, позов ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання торгів недійсними задоволено в повному обсязі. Визнано недійсними: прилюдні торги від 08 листопада 2013 року, протокол про проведення прилюдних торгів, акт про прилюдні торги щодо реалізації предмета іпотеки; свідоцтво про придбання з прилюдних торгів житлового будинку з надвірними спорудами; державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними спорудами.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 31.03.2017 позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26.10.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Кодимського районного суду Одеської області від 31.03.2017 змінено, виключено з мотивувальної та резолютивної частин рішення Кодимського районного суду Одеської області від 31 березня 2017 року судження про зняття відповідачів з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України; в решті рішення залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.03.2018 у задоволенні заяви начальника Кодимського райвідділу ДВС ГТУЮ в Одеській області про роз`яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 26.10.2017 відмовлено.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 10.05.2018 апеляційне провадження у справі відкрите.

Не погодившись з рішенням суду, 16.04.2018 ОСОБА_6 , яка не була учасником справи, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_6 є бабою малолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Будинок в АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання онуків апелянта, виселення з якого було здійснено без дозволу органу опіки та піклування, без надання іншого приміщення; будинок був придбаний за власні кошти, а не за кредитні, тому не допускається виселення без надання іншого житлового приміщення відповідно до ст. 109 ЖК; порушень вимог закону з боку переможця прилюдних торгів ОСОБА_2 допущено не було, оскільки майно вибуло від власника з його волі, за відплатним правочином, право власності за відплатним правочином зареєстровано за ОСОБА_2 , але навіть продаж майна на прилюдних торгах, проведених з порушенням чинного законодавства щодо порядку, встановленого для виконання судових рішень, допущених іншими особами, не змінює статусу особи, що придбала майно на прилюдних торгах, як добросовісного набувача; виселенням порушена ст.8 Конвеції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки є втручанням у право на житло.

26.06.2018 ОСОБА_1 надала суду відзив на скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення - без змін та притягнути ОСОБА_6 до відповідальності за зловживання процесуальними правами, а саме - подання завідомо безпідставної апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник позивача просив залишити рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, від її представника, який також в судове засідання не з`явився, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи. З врахуванням того, що провадження у справі за апеляційною скаргою відкрите 10.05.2018, тобто більше року на час розгляду клопотання, відсутність об`єктивних перешкод ознайомитися зі справою завчасно, і не наведення інших поважних причин унеможливлення розгляду справи, з метою недопущення порушення прав інших учасників справи, дотримання розумного строку розгляду справи, а також тих обставин, що переглядається рішення, ухвалене в 2017 році, судом визнано зазначені підстави такими, що не надають право відкласти розгляд справи на стадії апеляційного розгляду, тому справу розглянуто за відсутності апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 про порушення прав дітей, передбачених цивільним законодавством, вже були предметом апеляційного розгляду, провадження у цій частині за її апеляційною скаргою закрите.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав дітей, гарантованих ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не були предметом апеляційного розгляду, тому апеляційний розгляд відбувається в межах цих доводів апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. А відповідно до ч.4 цієї статті суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конституція України у ч.3 ст. 47 проголошує, зокрема, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини, констатував, що «згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 40, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).

Вбачається зі справи, що ОСОБА_2 став власником спірного будинку 27.12.2013, вже в березні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до нього з позовом про визнання прилюдних торгів недійсними, рішенням Кодимьского районного суду 30.01.2015 позов ПАТ КБ «Приватбанк» був задоволений, визнано недійсними прилюдні торги.

28.09.2016 право власності на будинок ОСОБА_2 скасоване.

Неповнолітному сину ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час набуття батьком права власності на будинок виповнилося 2 роки, а донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще не народилася, і вже наприкінці вересня 2016 року право власності на будинок було скасоване.

Надаючи оцінку таким фактичним обставинам, суд вважає, що ознаки існування достатніх та безперервних зв`язків з будинком для того, щоб вважатися «житлом» в розумінні ст.8 Конвенції відсутні з огляду на строк користування житлом та вік дітей, які повинні відчувати прив`язаність до житла та усвідомлювати його зміст для себе.

На час вирішення спору власником спірного майна - житлового будинку АДРЕСА_1 є позивач - ОСОБА_1 .

Виходячи з обставин справи та доводів скарги, задоволенням вимог не порушено справедливого балансу між інтересами осіб, учасників справи та суспільства в цілому, виселення відбулось у відповідності до закону, яким визначено, що права членів сім`ї на користування житлом є похідними від прав власника, місцем проживання неповнолітніх дітей є місце проживання їх батьків, і проживання малолітніх дітей окремо від батьків неможливе з огляду на норми сімейного законодавства.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, оцінці правомірності втручання у право на житло кореспондує право власності, яке також підлягає захисту з врахуванням вимог Конвенції.

Отже, суд не порушив вимог щодо легітимності мети та законних підстав для виселення, дії направлені на захист права власності власника майна.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги про порушення вимог ст. 8 Конвенції не знайшли підтвердження, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в межах доводів про порушення прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, залишити без задоволення.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 31.03.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 21.06.2019.

Головуючий:

Судді: