Справа №487/7484/18
Провадження №2-ві/487/3/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2019 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Ободенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Павлової Ж.П. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Заводського районного суду м.Миколаєва Павлової Ж.П. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення.

Під час розгляду справи - 16.04.2019 року відповідач ОСОБА_1 подала заяву про відвід головуючого судді Павлової Ж.П.

В обґрунтування заяви зазначала, що 08.11.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення. Однак подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року). Незважаючи на ряд недоліків позовної заяви, та всупереч вимогам ст.ст. 185-186 ЦПК України суддя Павлова Ж.П. ухвалою від 13.11.2018 року прийняла до розгляду та відкрила провадження у справі за позовом ОСОБА_2 Тому вона не довіряє складу суду, та вважає його упередженим, що дає підстави для сумніву стосовно справедливого розгляду справи.

Ухвалою судді Павлової Ж.П. від 16.04.2019 року розгляд питання про відвід судді передано на розгляд іншому судді, який визначається в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно п.1 цієї статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.1,2 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною третьою статті 39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому у разі не згоди з процесуальним рішенням суду сторона по справі має можливість її оскаржити у встановленому законом порядку.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід судді Павлової Ж.П., так як обставини, на які посилається ОСОБА_1 не передбачені ст.ст. 36,37 ЦПК України в якості підстав для відводу судді.

У своїй заяві відповідач фактично оскаржує процесуальні дії судді, що не є підставою для відводу судді.

Твердження ОСОБА_1 про можливу необ`єктивність та неупередженість судді є лише її припущенням.

Таким чином, заява про відвід судді Павлової Ж.П. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36 - 40 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Павлової Ж.П. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В.Щербина