ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3659/19

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/937/19

Чернігівський апеляційний суд в особі судді Шитченко Н.В., вивчивши матеріали апеляційної скарги Державної казначейської служби України на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

У С Т А Н О В И В :

Рішенням від 17 травня 2019 року Деснянський районний суд м. Чернігова позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ДКСУ звернулась з апеляційними скаргами.

Проте за даною апеляційною скаргою не може бути відкрито апеляційне провадження у справі, враховуючи наступне.

Заявником, всупереч вимогам ЗУ «Про судовий збір», яким визначено порядок оплати та розміри ставок судового збору, не сплачено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги.

Так, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»).

Відповідно до п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір, який становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 6 Закону якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн. Оскаржуваним рішенням суду позовні вимоги задоволено частково на суму 50000 грн.

В своїй апеляційній скарзі ДКСУ не погоджується з судовим рішенням саме в частині задоволених вимог і просить ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі.

Верховний Суд у своїй постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15 вказав, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошову вимірі, є майновою вимого, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір передбачено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір, який становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 х 0,4 = 768,4 грн).

Враховуючи викладене та беручи до уваги оспорювану відповідачем суму 50000 грн, по даній справі заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1152,4 грн (768,4 х 150% = 1152,4). Зазначена сума підлягає сплаті за наступними реквізитами: отримувач - УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030101, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, р/р 0032, код класифікації доходів бюджету 2203010, найменування коду класифікації доходів бюджету «Судовий збір» (Державна судова адміністрація України, 050), наявність відомчої ознаки «80» Апеляційні суди, з наданням апеляційному суду оригіналу документу про сплату вказаного платежу.

У апеляційній скарзі представник вказує, що ДКСУ є виключно представником держави у даній справі і відповідно не є платником судового збору. Також, посилаючись на постанову Об`єднаної палати Конституційного господарського суду від 20 червня 2018 року у справі № 914/1748/17, скаржник вказує, що оскільки позивачем при поданні позовної заяви судовий збір не сплачувався, то не може підлягати сплаті судовий збір і при поданні апеляційної скарги.

Проте посилання представника ДКСУ на те, що вказана установа не є платником судового збору, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин.

Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. (ч. 1 ст. 167, ч. 1 ст. 170 ЦК України)

ОСОБА_1 свої позовні вимоги обґрунтовує протиправністю дій і рішеннями посадових осіб Департаменту ДВС МЮУ і ГТУЮ у Чернігівській області, та відмовою ДКСУ провести виплату компенсації за несвоєчасне виконання судових рішень. Позивач просить визнати, що незаконні дії відповідачів і відмова провести виплату компенсації за несвоєчасне виконання судових рішень ДКСУ завдало йому моральної шкоди, яку просить стягнути з Державного бюджету України на його користь шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Тобто вимоги заявлено в тому числі і до ДКСУ, яка є органом державної влади, через який бере участь у справі держава.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДКСУ є юридичною особою (), а тому, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про судовий збір» є платником судового збору.

Оскільки ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, що відповідач здійснює цивільні права та обов`язки держави, не можуть вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

Також є необґрунтованим посилання відповідача на постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20 червня 2018 року у справі № 914/1748/17, оскільки у вказаній справі мова йде про те, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», відтак останній звільнений від сплати судового збору і в разі подання ним апеляційної скарги на судове рішення.

Разом з тим, дана апеляційна скарга подана не позивачем, який, до того ж, звільнений від сплати судового збору за п. 13 ч. 2 ст. 3 вказаного закону, а відповідачем, який від сплати такого збору не звільнений.

Виходячи з наведеного, на підставі ч. 2 ст. 357 ЦПК України, апеляційну скаргу ДКСУ належить залишити без руху, з наданням 5-денного строку з моменту отримання копії ухвали для усунення зазначеного недоліку.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Запропонувати заявнику протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали усунути зазначений в ній недолік щодо сплати судового збору у визначеному законом розмірі - 1152,6 грн.

Копію ухвали направити Державній казначейській службі України.

Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання вказаної вимоги у встановлений в ухвалі строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Суддя Н.В.Шитченко