Справа № 182/8805/18
Провадження № 2/0182/684/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.05.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на будинок за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом та встановлення факту родинних відносин, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який проживав в будинку АДРЕСА_1 . За життя його батько склав заповіт на них із сестрою - відповідачкою по справі. У встановлений законом строк він та його сестра звернулись до нотаріальної контори про прийняття спадщини а заповітом, але свідоцтво про право на спадщину не отримали, бо бракувало коштів: сильно хворіла мати і майже всі кошти витрачались на її лікування. ІНФОРМАЦІЯ_3 їх мати ОСОБА_4 померла. 03.09.2018 року вони із сестрою звернулись до державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, але у вчиненні нотаріальних дій їм було відмовлено, оскільки ним не було підтверджено родинні відносини з батьком. А його сестра написала заяву про відмову від спадщини на його користь. Їх дід за згодою бабусі надав дозвіл на усиновлення їх батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Однак, після всиновлення свої документи на нове прізвище ОСОБА_7 не змінив. Тому одружився на їх мамі за старим паспортом, який був виданий йому ще до всиновлення на прізвище ОСОБА_8 . Тому вони з сестрою отримали прізвище ОСОБА_8 , а батько пізніше поміняв документи на прізвище « ОСОБА_7 ». В зв`язку з чим звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав. Суду пояснив, що в спадковому будинку не проживає, там живе його сестра - відповідачка по справі. Однак, в зв`язку з тим, що він цей будинок разом з батьком перебудовував майже з нуля, вони із сестрою вирішили, що будинок офіційно буде переоформленим на нього. Стосовно плутаниці в прізвищах пояснив, що їх батько був одним з двійні і вижив лише один. Але з дитинства дуже хворів. Лікар порадив змінити клімат. Тому батька відвезли до троюрідної сестри мами ОСОБА_3 , де він і прожив все своє дитинство та парубоцтво. У ОСОБА_6 дітей не було. І вони захотіли залишити батькові своє майно. Тому вирішили батька всиновити офіційно. Але всиновили вони його вже у віці майже 18 років, коли батько вже мав на руках паспорт на прізвище ОСОБА_8 . В селі, де жили ОСОБА_6, паспортів не видавали і якби батько замінив прізвище, він би залишився без паспорту і не зміг виїхати із села. Через цю обставину батько й одружувався за старим паспортом, щоб мати змогу вивезти із села і їхню маму. Тому прізвище на « ОСОБА_7 » він змінив вже тоді, коли в селі стали видавати селянам паспорти. Але на той час в батьків вже були вони із сестрою і записані вони вже були на прізвище - « ОСОБА_8 ».

Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала, підтвердила сказане братом, а також підтвердила, що проживає в спадковому будинку, але не претендує на нього, бо будинок будував її брат з батьком і це її виважене рішення.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін по справі ОСОБА_3 (а.с.10), який проживав в будинку АДРЕСА_1 (а.с.56). Після його смерті відкрилась спадщина на будинок АДРЕСА_1 , який належав йому на праві приватної власності (а.с.6-9). За життя спадкодавець склав заповіт на своїх дітей - сторін по справі (а.с.12). У встановлений законом строк сторони по справі звернулись до нотаріальної контори про прийняття спадщини а заповітом, але свідоцтво про право на спадщину не отримали. ІНФОРМАЦІЯ_3 мати сторін по справі ОСОБА_4 теж померла (а.с.11). 03.09.2018 року сторони по справі звернулись до державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, але у вчиненні нотаріальних дій їм було відмовлено (а.с.14).

В судовому засіданні також було встановлено, що спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було усиновлено громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.15-20). Однак, після всиновлення спадкодавець свої документи на нове прізвище « ОСОБА_7 » не змінив. Тому одружився на матері сторін по справі за старим паспортом, який був виданий йому ще до всиновлення на прізвище ОСОБА_8 (а.с.21). Тому сторони по справі і їх мати отримали прізвище « ОСОБА_8 » (а.с.21-23), а спадкодавець пізніше поміняв документи на прізвище « ОСОБА_7 ».

Дані обставин в судовому засіданні засвідчили не лише сторони по справі, які надали підтверджуючі документи, а свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Так, свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона - дружина рідного брата батька сторін по справі, її чоловік - рідний молодший дядько сторін по справі. Вона в цій сім`ї з 1963 року, як вийшла заміж. Знає від свекрів, що ОСОБА_3 сильно хворів і лікарі порадили поміняти клімат, тому свекри й віддали його родичам в Сумську область троюрідній сестрі. Павлика там й всиновили майже у 18 років. Чому так пізно, не знає, чула, що хотіли залишити йому хату. ОСОБА_3 паспорт не міняв і за старим паспортом одружився. Тоді така плутаниця з документами була.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він - дядько сторін по справі, молодший брат ОСОБА_3. Знає, що брат отримав паспорт на прізвище їх сім`ї « ОСОБА_8 ». А потім його всиновили бездітні троюрідні родичі. А поміняти свій паспорт на нове прізвище він не зміг, бо там до 1974 року паспорти взагалі не видавались. Так він й одружився за старим паспортом.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , визнавши ОСОБА_3 батьком ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який складається з: житлового будинку «Б+Б-1» (кімната 1-1, площею 4,5 кв.м.; вбиральні з ванною 1-2, площею 4,9 кв.м.; кімнати 1-3, площею 10,2 кв.м.; кімнати 1-4, площею 8,2 кв.м; кімнати 1-5, площею 15,6 кв.м.; кімнати 2-1, площею 1,3 кв.м.; кімнати 2-2,площею 8,7 кв.м.; кімнати 2-3, площею 15,3 кв.м; кімнати 2-4, площею 7,8 кв.м.; кімнати 2-5, площею 3,3 кв.м.), загальною площею 78,5 кв.м., житловою - 57,1 кв.м., допоміжної - 21,4 кв.м.; гаражу « В »; вбиральні «Г»; підвалу «Д»; сараю «Е»; паркану №1 - №3; водопроводу № 4; замощення - І, у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал