Справа № 241/358/19
Провадження № 2/241/213/2019
12.07.2019 року смт. Мангуш
Першотравневий районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Чудопалової С.В.,
за участю секретаря Небиліченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - виконавчий комітет Мангушської селищної ради Мангушського району Донецької області, Служби у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
27.02.2019 позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи - виконавчий комітет Мангушської селищної ради Мангушського району Донецької області, Служби у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації Донецької області, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , мотивований тим, що вона на підставі договору купіалі-продажу житлового будинку від 02.11.2000, є власницею будинку АДРЕСА_1 . У 2014 році до до неї звернулися відповідачі з проханням зареєструвати їх у її будинку з ціллю працевлаштування, після чого пообіцяли знатися з реєстрації. Вона погодилася на їх реєстрацію, у будинок вони не вселялися, а проживали за іншою адресою - де винаймали житло. Однак, через нетривалий час повідомили, що роботу у смт. Мангуш вони не знайшли, а тому виїжджають і не повідомили населений пункт, куди саме. На прохання ОСОБА_1 знятися з реєстрації останні запевнили, що знімуться. Оскільки вона вважала, що відповідачі знялися з реєстрації, тому не проконтролювала дане питання. У 2018 році вона дізналася, що відповідачі не знялися з реєстрації і на даний час є зареєстрованими у спірному будинку. Оскільки їй невідоме місцезнаходження відповідачів, вона не має змоги зняти їх з реєстрації через виконком Мангушської селищної ради, у зв`язку з чим вона звернулася до суду.
Позивач та її представник - адвокат Семенова Н.П. в судове засіданне не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом опублікування повідомлення на порталі «Судова влада України». Заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його вдсутність до суду не надходило.
Представник третьої особи Служби у справах дімей Мангушської районної державної адміністрації Головня І.А. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позовні вимоги не підтримує та просить розглянути справу з урахуванням найкращих інтересів дитини.
Представник третьої особи Мангушської селищної ради Котенджи О.В. надав заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення позову не заперечує.
27.03.2019 відкрито провадження у справі.
12.06.2019 до участі у справі в якості третьої особи залучено Службу у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації, оскільки відповідачем у справі є неповнолітня особа. Закрито підготовче провадження.
12.07.2019 за заявою представника позивача ОСОБА_6 дану позовну заяву в частині вимог до неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 залишено без розгляду.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Згідно з договором купівлі-продажу від 02.11.2000 серії АВН № 463293, зареєстрованого в реєстрі за № 2468, ОСОБА_1 є власницею будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7).
З адресної картки будинку АДРЕСА_1 вбачається, що за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6).
Згідно довідки Мангушської селищної ради Мангушського р-ну Донецької області № 899 від 17.05.2017, за зазначеною вище адресою проживають: ОСОБА_1 , 1960 року народження, чоловік - ОСОБА_10 , син ОСОБА_11 , 1991 року народження.
У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористався позивач, як власник спірного будинку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи викладене, зважаючи на конкретні обставини справи, а саме те, що відповідачі в спірному жиловому приміщенні без поважних причин не проживають понад встановлений законодавством строк, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню її права користування та розпорядження належним будинком, а тому позов підлягає задоволенню, а відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 247 ч.2, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 15, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - виконавчий комітет Мангушської селищної ради Мангушського району Донецької області, Служби у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 17.07.2019.
Суддя С.В. Чудопалова