ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/2219/19

Номер провадження 22-ц/816/2758/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2019 року в складі судді Катрич О.М., ухвалене в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - ПАТ «Сумське МНВО»), який мотивував тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, 12 липня 2018 року звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним було проведеного остаточного розрахунку. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2018 року з ПАТ «Сумське МНВО» на його користь стягнуто заборгованість з виплати заробітної плати. Рішення суду було виконано лише 22 січня 2019 року. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське МНВО» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 13.07.2018 року по 22.01.2019 року включно в сумі 20 224 грн 79 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське МНВО» на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі на рішення ПАТ «Сумське МНВО», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити, зменшивши суму стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 20 224 грн 79 коп. до 19 844 грн 00 коп.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що при ухваленні рішення судом невірно було визначено розмір середньоденної заробітної плати, а тому з товариства було стягнуто кошти в більшому розмірі, ніж передбачено діючим законодавством України.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське МНВО» (а.с. 5-6).

12 липня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з товариства за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 6).

При звільненні відповідач не провів з ним остаточний розрахунок, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2018 року в цивільній справі № 592/11306/18 з ПАТ «Сумське МНВО» на користь ОСОБА_1 стягнуто суму невиплаченої заробітної плати, за вирахуванням податків, в тому числі суму нарахованої вихідної допомоги, в розмірі 36 140 грн 31 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 8).

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не спростовується, що виплата працівникові при звільненні всіх сум, що належать йому від підприємства, відбулася 22 січня 2019 року, що також підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 10).

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

П. 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 56 КЗпП України, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

За угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, судом першої інстанції вірно визначено, що за період з 13 липня 2018 року по 22 січня 2019 року включно (день фактичного розрахунку) середній заробіток підлягає стягненню за 79 робочих дні, проте суд невірно обрахував розмір середньоденної заробітної плати позивача, який згідно довідки ПАТ «Сумське МНВО» становить 251 грн 18 коп. (а.с. 22), а тому відповідно розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з врахуванням вимог апеляційної скарги, складає 19844 грн 00 коп.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та з ПАТ «Сумське МНВО» підлягає стягненню на користь позивача 19844 грн 00 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з послідуючим утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь ПАТ «Сумське МНВО» підлягає стягненню судовий збір перегляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1152 грн 60 коп.

З огляду на ту обставину, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2019 року змінити в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 19844 гривні 00 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з послідуючим утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2019 року у даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» судовий збір за перегляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 1152 гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик