Провадження № 2/643/4171/19
У Х В А Л А

16 липня 2019 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Логвінов А.О., розглянувши питання можливості відкриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_1

до Харківської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»,

третя особа: ОСОБА_2

про зняття обтяження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_2 , в якому просить зняти обтяження заставу рухомого майна, зареєстрованого 12.01.2012 року за № 12055418 на підставі договору застави транспортного засобу 014/02/3-1005/1-06 від 25.04.2006 року, об`єкт обтяження: легковий автомобіль Mercedes-Benz 320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску, номер об`єкта: НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.03.2014 року він придбав транспортний засіб Mercedes-Benz 320, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згодом йому стало відомо, що 12.01.2012 року на вказаний автомобіль на підставі договору застави транспортного засобу № 014/02/3-1005/1-06 від 25.04.2006 року накладено приватне обтяження. Згідно відомостей з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, обтяжувачем за вказаним договором застави транспортного засобу є Харківська обласна дирекція Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», а боржником значиться ОСОБА_2 . При цьому, при придбанні транспортного засобу, йому не було відомо про наявність обтяження і так само ним не укладались договори застави вказаного транспортного засобу.

Пред`являючи даний позов до Московського районного суду м. Харкова позивач посилається на ч. 2 ст. 30 ЦПК України, якою встановлено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Разом з тим, відповідно до статтей 3-5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Обтяження поділяються на публічні та приватні.

Публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.

Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними.

Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем.

Предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення.

Статтею 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що до забезпечувальних обтяжень належить зокрема застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору.

Положеннями статтей 37-38 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що до публічних обтяжень належать: податкова застава; накладення арешту на рухоме майно на підставі рішення суду для забезпечення цивільного позову або при порушенні провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця; звернення стягнення на рухоме майно відповідно до рішення суду, винесеного за позовом, який стосується виконання незабезпечених зобов`язань боржника; накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів (осіб) у випадках, встановлених законом; інші обтяження рухомого майна, які кваліфікуються публічними.

При публічному обтяженні обтяжувачем є уповноважений орган (особа). Права і обов`язки суб`єктів публічного обтяження встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 2 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред`явленні позову норм інших видів територіальної підсудності.

Згідно роз`яснень, що викладені в п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред`являються до юридичної особи - за її місцезнаходженням, яке визначається за положеннями статті 93 ЦК України.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як видно з позовної заяви предметом позову фактично є зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна, яке в свою чергу є приватним обтяженням, що виникло на підставі договору застави.

Отже дане обтяження, яке просить зняти позивач в позовній заяві, є приватним забезпечувальним обтяженням, яке встановлено для забезпечення виконання зобов`язання боржника перед обтяжувачем на підставі договору застави рухомого майна.

В той же час правила ч. 2 ст. 30 ЦПК України щодо виключної підсудності стосуються виключно позовів про зняття арешту з майна.

Арешт майна за нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є публічним обтяженням рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.

З врахуванням викладеного та системного аналізу вищевказаних норм матеріального та процесуального права слід дійти висновку, що правила виключної підсудності, передбачені ч. 2 ст. 30 ЦПК України, стосується лише виключно позовів про скасування публічного обтяження рухомого майна у вигляді арешту та не можуть бути застосовані при вирішенні спору про скасування чи зняття приватного забезпечувального обтяження, яке встановлено для забезпечення виконання зобов`язання боржника перед обтяжувачем на підставі договору застави.

В даному випадку, вказавши в нормах ЦПК України, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна, законодавець чітко визначив, що застосування виключної підсудності може мати місце лише до публічного обтяження майна у вигляді арешту, а не до будь-якого обтяження, в тому числі приватного забезпечувального чи приватного договірного обтяження рухомого майна. В іншому випадку в даній нормі закону мало б зазначатись, що правила виключної підсудності стосується будь-якого виду обтяжень.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 56497031 від 02.08.2018 року обтяжувачем за договором застави транспортного засобу Mercedes-Benz 320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є Харківська обласна дирекція Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, 11, що територіально знаходиться у Шевченківському районі м. Харкова.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_2 про зняття обтяженняне підсудна Московському районному суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, в тому числі, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, вважаю необхідним передати дану цивільну справу на розгляд за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Керуючись: 28, 31, 260, 352-355 ЦПК України, суддя, -

Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_2 про зняття обтяження передати на розгляд за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Суддя А.О. Логвінов