АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року

м. Чернівці

справа №727/7095/18

провадження 822/448/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретар Ковальчук Н.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області.

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2019 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Смотрицький В.Г.

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 22 березня 2018 року приблизно о 19.20 год. позивач проходив по тротуару, навпроти входу в приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці, що по вулиці Кафедральній, 4, у зв`язку із ожеледицею на тротуарі, він впав, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 3-4 ребер по правій передній аксилярній лінії.

Відповідач вчасно не розчистив прибудинкову територію від снігу та льоду, не встановив попереджувальних оголошень про небезпеку, викликану наявністю ожеледиці на тротуарі та не обмежив рух пішоходів по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 в небезпечному місці.

З 29 березня 2018 року по 20 квітня 2018 року стаціонарно лікувався з приводу отриманої травми в хірургічному відділенні ОКУ «Чернівецький обласний госпіталь ветеранів війни». Також, з 27 квітня 2018 року по 14 травня 2018 року продовжив амбулаторне лікування у КМУ «Чернівецька міська поліклініка №2.

В зв`язку із вказаною подією в нього було порушено звичайний порядок та спосіб життя. Багато справ, які були ним заплановані раніше довелось відкласти на невизначений термін, у зв`язку з лікуванням, а тому просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2019 року в позові ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що завдана позивачу моральна шкода виникла внаслідок неправомірних дій відповідача, оскільки надані позивачем докази, не підтверджують ту обставину, що отримані тілесні ушкодження є наслідком падіння, яке мало місце 22 березня 2019 року близько 19 год. 20 хв., біля приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці, що по вулиці Кафедральній, 4, а також позивачем не надано доказів того, що саме відповідачем були вчинені неправомірні дії чи бездіяльність, які призвели до спричинення йому моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказував на те, що судом першої інстанції при ухвалені рішення не взято до уваги пояснення свідка, дружини позивача- ОСОБА_3 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Посилається на те, що аргументи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області є балансоутримувачем приміщення по АДРЕСА_3 Кафедральна, 4 м. Чернівці, в якому розміщено Шевченківський районний суд м. Чернівці, вказана будівля належить до комунальної власності територіальної громади м. Чернівців, що підтверджується листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області №01.04-766 від 25 травня 2018 року (а.с.11).

Відповідно до повідомлень Обласної комунальної установи «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» №04/482 від 05 квітня 2018 року та №04/828 від 03 липня 2018 року (а.с.5-6) зареєстровано два виїзди бригад екстреної швидкої медичної допомоги на виклики до позивача ОСОБА_1 , а саме: 23 березня 2018 року о 07.12 год. з приводу «травма хребта» за адресою: АДРЕСА_2 (дитяча стоматологічна поліклініка) та 29 березня 2018 року о 08.11 год. з приводу «травма ребер» за адресою: АДРЕСА_2 .7.

23 березня 2018 року лікарями швидкої медичної допомоги позивачу був встановлений попередній діагноз: забій грудної клітини, закритий перелом ребер (VI-VII), 29 березня 2018 року - встановлений попередній діагноз: закрита травма грудної клітини, залишкові явища 23 березня 2018 року, що підтверджується копіями карток виїзду швидкої медичної допомоги №15613 від 23 березня 2018 року та №16690 від 29 березня 2018 року (а.с.7-8).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною першою вказаної статті визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Згідно пункту 9 вказаної постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду про те, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, оскільки надані позивачем докази, не підтверджують ту обставину, що отримані тілесні ушкодження є наслідком падіння, яке мало місце 22 березня 2018 року близько 19 год.20 хв., біля приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці по вул. Кафедральній, 4 м. Чернівці. Також ним не надано доказів того, що саме відповідачем були вчинені неправомірні дії чи бездіяльність, які призвели до спричинення йому моральної шкоди.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1173, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки для наявності зобов`язання з відшкодування шкоди відповідно до статті 1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є обов`язком позивача.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, обов`язковою умовою відшкодування заподіяних збитків та майнової шкоди є порушення прав особи внаслідок незаконних дій або бездіяльності та наявність реального збитку та шкоди.

У статтях 1173, 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також, завдана органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів чи вини посадової або службової особи.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 13 лютого 2019 року у справі №757/38064/16-ц.

Апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, оскільки він не надав суду належних та допустимих доказів, які би підтверджували вказану обставину. ОСОБА_1 також не надав суду доказів наявності прямого причинного зв`язку між діяннями відповідача- Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області та заподіянням позивачу моральної шкоди.

Щодо доводів апелянта про те, що судом при винесенні рішення не прийнято до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 , слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи в судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_3 , однак суд не прийняв до уваги зазначені пояснення, оскільки вони не підтверджуються наявними у справі доказами і крім того, вказаний свідок є зацікавленою особою, а саме дружиною позивача.

Не відповідає дійсності твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при винесенні рішення неповно з`ясував обставини справи, оскільки рішення суду ухвалено на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, з відповідним дослідженням доказів наданих учасниками справи в судовому засіданні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування позовних вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і апеляційний суд повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 25 червня 2019 року.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

Судді (підпис) О.О. Одинак

(підпис) Н.Ю. Половінкіна

З оригіналом згідно: