справа № 208/7224/18
№ провадження 2-з/208/25/19
УХВАЛА

20 червня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

за участю секретаря Каграманян Е.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 «Про відшкодування матеріальної шкоди», у якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь завдану відповідачем майнову шкоду.

В ході розгляду справи позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на майно відповідача - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки позивачем, ні до матеріалів позову, ні до вищевказаної заяви про забезпечення позову, не було надано доказу, який би підтверджував факт реєстрації права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна на ім`я відповідача, суд призначив розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні з викликом сторін.

В судовому засіданні відповідач надав суду інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформовану 14.05.2019р., згідно якої станом на 14.05.2019р. відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зареєстроване за відповідачем право власності відсутні.

Ознайомившись зі змістом вищевказаної довідки, представник позивача суду зазначив про відсутність підстав для задоволення вищевказаної заяви позивача.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень, наданих у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, вищевказані норми ЦПК України, зокрема ст.149 ЦПК України визначає певні умови, за наявності яких суд має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Як встановлено судом при розгляді даної заяви про забезпечення позову, ні матеріали заяви, ні матеріали справи, не містять у собі відповідних письмових доказів, зі змісту яких можливо встановити, що, на час вирішення питання щодо вжиття заходу забезпечення позову, зокрема, накладення арешту, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності відповідачу по даній цивільній справі.

Згідно ч.3, 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд дійшов висновку про те, що, вказана заява є необґрунтованою, оскільки не містить у собі підтверджених відповідними доказами відомостей, з яких можливо встановити, що, квартира, на яку позивач просить накласти арешт, належить на праві власності відповідачу по даній цивільній справі.

Враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із безпідставним застосуванням відповідних заходів, суд, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Нельга Д. В.