ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року

м. Харків

справа № 641/3232/18

провадження № 22-ц/818/3368/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Котелевець А.В., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство « Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року, ухвалене суддею Колодяжною І.М., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство « Домінанта», треті особи: ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У січні 2018 року ОСОБА_1 уточнив позов і зазначив, що позов пред`явлений до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 29 жовтня 2015 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем Фольксваген держномер НОМЕР_1 по вул..Дніпровській, в сторону вул.. Польової в м. Харкові, не надав перевагу на перехресті з пров. Тарасівським в м. Харкові, який є головним по співвідношенню до вул.. Дніпровської та не виконав вимогу знаку 2.1 ПДРУ , вичнив порушення п.н. 16.11, 8.4.5 ПДР України , та допустив зіткнення з автомобілем Gelli держномер АХ НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , у зв`язку з чим йому було заподіяно матеріальних збитків. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 березня 2016 року винним у скоєнні вищевказаного ДТП визнано ОСОБА_2 Спричинена матеріальна шкода складає 97554,76 грн. Цивільну відповідальність відповідача застраховано в ТДВ « СТ «Домінанта», про що виданий поліс .Він звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Про те, до теперішнього часу належних до виплат сум не перераховано , з мотивацією фінансових труднощів та черги . Одночасно сума, на яку може бути стягнута шкода (сума страхового відшкодування за пошкодження майна) складає 50 000 грн., інша частина збитків відшкодовується за рахунок винної особи. Ним також понесені додаткові витрати за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1107 грн. та витрати на евакуатор у сумі 500 грн. Також йому завдано моральну шкоду ,яку він оцінює у розмірі 30 000 грн., яка полягає в порушенні його права власності, зокрема внаслідок пошкодження транспортного засобу він зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особи, відповідальні за збитки не поновлюють його порушене право та не сплачують в добровільному порядку спричинену шкоду. Хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримали його у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім`ї та на роботі. Також, фактично втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, він змушений витрачати значний час для пересування громадським транспортом на роботу та по робочих справах, а також змінив свій звичний робочий день, оскільки витрачав не мало часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювачів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім`ю та роботу.

З урахування останніх уточнень просить суд стягнути з ОСОБА_2 та ТДВ «СТ «Домінанта» шкоду заподіяну майну у розмірі 97554,76грн.; стягнути з ОСОБА_2 відшкодування за опалту автотоварознавчого дослідження у розмірі 1107грн. та моральну шкоду у розмірі 30 000грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції позов пітримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на доводи зазначені у відзиві.

Представник відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» в судове засідання не з`явився.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50 000грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 47554,76грн., суму моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 3000грн., витрати за оплату автотоварознавчого дослідження у розмірі 1107грн., всього на суму 51661,76грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування за оплату автоевакуатора та відшкодування решти моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто в рівних частках з ТДВ «СТ «Домінанта» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1016,61грн.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наданий висновок експертного автотоварознавчого дослідження №12847 від 15 липня 2016 року, на який посилається позивач, не може бути прийнятий судом як розрахунок фактичної матеріальної шкоди, оскільки експерт не попереджений про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Позивачем не надано жодних доказів щодо понесених ним реальних збитків на відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то на підтвердження її розміру позивачем не надано жодного доказу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи часткового позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що транспортний засіб відповідача був застрахований, з лімітом страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну в розмірі 50000грн. тому страхова компанія повинна відшкодувати позивачу шкоду в межах суми страхового відшкодування.

Оскільки розмір збитків перевищує суму страхового відшкодування, тому різниця підлягає стягненню безпосередньо з винуватця ДТП ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що позивачем за проведення експертного дослідження було сплачено суму у розмірі 1107грн, тому вона також підлягаю стягненню з ОСОБА_2 .

Разом з тим, доказів на підтвердження оплати автоевакуатора у розмірі 500грн., позивачем не надано, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000грн., оскільки саме зазначена сума суд визнав достатньою.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 29 жовтня 2015 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем Фольцваген держномер НОМЕР_1 рухався по вул.. Дніпропетровській в сторону вул.. Польової в м. Харкові не надав перевагу на перехресті з пров. Тарасівським, який є головним по співвідношенню до вул..Дніпровської, не виконав вимогу знаку 2.1 ПДР України, чим допустив зіткнення з автомобілем GEELY держномер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , який належить йому на праві власності, у зв`язку із чим автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду.

Як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення від 29.10.2015 року складеного за фактом ДТП ,яка сталася 29.10.2015 р. автомобіль Фольцваген Т4, д.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 .

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкові від 11 березня 2016 року провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 КпАП України в звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності закрито.

Зі змісту постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 березня 2016 року вбачається, що у справі призначалася судова автотехнічна експертиза, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 12208 від 18 лютого 2016 року Харківського НДІСЕ ім.. Бокаріуса встановлено, що в даній ДТП технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів діями водія автомобіля Фольцваген ОСОБА_2 визначалась шляхом виконанням ним вимог п. 16.11, а також Розділу 33 п/п 2.1 Додатку 1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Фольцваген ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 16.11, а також Розділу 33/ п/ 2.1 Додатку 1 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв,язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також у постанові суд зазначив, що діями водія ОСОБА_2 порушив п.п.16.11, 8.4.5 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Вина водія підтверджується матеріалами справи протоколом про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2015 року, поясненнями, висновком експерта.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.4, 5 ст.82 ЦПК України).

Під час ДТП автомобіль ОСОБА_1 отримав значні механічні пошкодження.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса №12847 від 15.07.2016 року вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля GEELY держномер НОМЕР_3 наслідок ДТП складає 97554,76грн.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ 4122914 застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта»; страхова сума (ліміт відповідальності) 50000грн. за шкоду, заподіяну майну.

Згідно вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон).

Пунктом 22.1ст.22 Закону передбачено, що уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положеньст.29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Судом встановлено позивач звертався до МТСБУ, Національної комісії з цінних паперів , Фондового ринку та Голови Національного банку України з проханням проведення перевірки причин безпідставної невиплати ТДВ «СТ «Домінанта» належних позивачу страхових сум .

Натомість, матеріали справи не містять відомостей щодо виплат страхового відшкодування ТДВ «СТ «Домінанта» ОСОБА_1 .

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) ТДВ «СТ «Домінанта»» анульовано ліцензію ТДВ «СТ «Домінанта» на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на послуги страхуванння в частині проведення конкретних видів страхування, в т.ч. добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного).

Статтею 52 Закону передбачено, що членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ.

52.2. Виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ з таких підстав відсутність у страховика ліцензії на обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності або її анулювання.

Страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування.

Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, припинення діяльності ТДВ СТ «Домінанта» на висновки суду не впливає, оскільки вказані обставини у відповідності до ст.52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не звільняють страхову компанію від обов`язку відшкодування шкоди у разі настання страхового випадку у межах встановленого ліміту.

Оскільки умовами укладеного з ТДВ «СТ Домінанта» договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачений ліміт відповідальності страховика у сумі 50000 грн., а наявні в матеріалах справи докази свідчать про завдання позивачу матеріальної шкоди у розмірі 97554,76грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з ТДВ «СТ Домінанта» на користь ОСОБА_1 50000грн., тобто ліміту передбаченого полісом обов`язкового страхування, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сума матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 47 554,76 грн., тобто різниці між фактичною шкодою та страховою виплатою .

Посилання ОСОБА_2 , що висновок експерта, що визначення розміру збитків колегією суддів не примаються, оскільки то у відповідності до ст.81 ЦПК України жодних доказів на спростування вказаного розміру матеріальної шкоди відповідачем не надано й матеріали справи не містять; клопотання що призначення у справі відповідної експертизи ОСОБА_2 , ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суді також не заявлялось

Позивачем також були витрачені кошти на проведення дослідження вартості завданих збитків в розмірі 1107грн. яка також підлягає стягненню з ОСОБА_2

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то колегія зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.п.3, 9 постанови від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити відповідні мотиви.

З урахування викладених обставин суд обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду по 1в розмірі 3000грн., оскільки такий розмір є достатнім та доведеним, враховує принцип розумності і справедливості, що повністю відповідає вимогам ст. 1167 ЦК України, а також роз`ясненням, даним в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Що стосується відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування за оплату автоевакуатора у розмірі 500 грн., то в цій частині суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки як вбачається із змісту уточненої позовної заяви ОСОБА_4 , такої позовної вимоги ним не заявлялося.(а.с.109-112).

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладених обставин, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування за оплату автоевакуатора у розмірі 500 грн. підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року змінити.

Виключити з рішення суду висновок суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування за оплату автоевакуатора у розмірі 500 грн.

В іншій частині рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 31 липня 2019 року.

Головуючий І.П. Коваленко

Судді А.В.Котелевець

І.С. Сащенко