Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6373/18 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 69 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/6373/18 за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 ,

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира, ухвалене 18 січня 2019 року суддею Сингаївським О.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, у якій просила встановити факт родинних відносин між її неповнолітніми дітьми та померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , який є їх рідним батьком. У заяві зазначила, що встановлення даного факту їй необхідне для оформлення прав на спадкове майно за неповнолітніми ОСОБА_2 і ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_8 , а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 січня 2019 року заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволено. Встановлено, що ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком неповнолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, постановити нове - про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1

Зазначила, що ОСОБА_4 є сином та спадкоємцем померлого ОСОБА_8 , заінтересованою особою у справі, проте внаслідок зазначення заявницею неправильної адреси його місця проживання він не був повідомлений про розгляд даної справи судом. Вважає, що заява про встановлення факту родинних відносин може бути розглянута в окремому провадженні за умови відсутності спору про право. У даному випадку такий спір можливий, оскільки у померлого є інші спадкоємці - рідний син та батьки. Крім того, ОСОБА_1 не довела факт родинних відносин її дітей із померлим, має статус одинокої матері, а тому суд дійшов помилкового висновку про задоволення її заяви.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали. ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_9 , ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її без задоволення.

Заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтвах про народження їх батьком зі слів матері зазначений ОСОБА_10 (а.с. 5, 6).

У заяві про встановлення факту родинних відносин заявниця зазначила, що батьком дітей є ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У встановлений законом шестимісячний строк, ОСОБА_1 в інтересах своїх неповнолітніх дітей звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , проте нотаріусом їй відмовлено в оформленні спадкових прав дітей у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували факт їх родинних відносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вважав доведеним факт, що ОСОБА_8 є батьком неповнолітніх дітей заявниці.

Разом з тим, такий висновок суду є помилковим.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 ЦК України).

Відповідно до роз`яснення, наданого судам у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2009 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України 2004 року, залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Звертаючись до суду із зазначеною заявою, ОСОБА_1 вказувала, що такий факт їй необхідний для подальшого оформлення спадкових прав дітей на спадкове майно померлого ОСОБА_8 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , зазначила про наявність інших спадкоємців, а саме батьків та сина померлого.

Із поданої ОСОБА_4 до суду апеляційної скарги вбачається, що він теж є сином спадкодавця і претендує на спадщину, вчинив для цього відповідні дії (а.с. 51- 52).

Таким чином, існує спір про право, що вже саме по собі виключало право суду розглядати дану справу в порядку окремого провадження.

Отже, рішення суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин підлягає скасуванню із залишенням такої заяви без розгляду, оскільки із неї вбачається спір про право на спадщину.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що залишення заяви про встановлення факту родинних відносин без розгляду не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися до суду для вирішення цього питання в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 січня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 552 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 04 липня 2019 року.