САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6640/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що домоволодіння, за адресою: м. Дніпро, вул. Сержанта Литвищенка, буд.64, станом на 31.05.1962р. належало їх батькові ОСОБА_4 - Ѕ частина домоволодіння, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 31травня 1962р. за № 1-3120. Інша Ѕ частина домоволодіння належалаФроловій Л.Н. - матері відповідача, в подальшому у звязку з одруженням прізвище змінено на ОСОБА_5, на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1962р. за р. №2-5191.Вказане домоволодіння розташовано на земельній ділянці загальною площею 423 кв.м, що не приватизована. 27.04.1958р.р. між ОСОБА_4 та матірю позивачів ОСОБА_6, було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №507. Від даного шлюбу в них було двоє спільних дітей:Чухлеб ОСОБА_7, 23.10.1964р.н., та ОСОБА_2 21.10.1958р.н.. 24.01.1987року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме:домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка, 66, та на 1/6 частину домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка, 64, що фактично становить 1/2 частину старого будинку.Після смерті батька позивачі та їх мати звернулись до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори. Так, позивач та його мати успадкували майно в рівних частках, а саме: домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка 66 (новий будинок) (по ј частині);1/6 частину домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка 64 (що фактично є 1/2 частина старого будинку та при спадкуванні є по ј частині кожному).13.04.1990р. їм було видано свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частках на домоволодіння за адресою: м.Дніпро, вул. С.Литвищенка 66 (колишня вул. Лебяжа, а до цього вул. Самарська).Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину домоволодіння (що фактично є Ѕ частиною) за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка, 64, ні позивач, ні його мати не отримували. 25.03.2000р. померла ОСОБА_8Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме:на Ѕ частину домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка, 66; на 1/12 частину домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка, 64 (що фактично є 1/4 частина старого будинку).Після смерті матері, протягом шестимісячного строку до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулася позивач ОСОБА_2, якій 17.05.2001 року Восьмою ДДНК було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину домоволодіння за адресою: м.Дніпро, вул. С.Литвищенка, 66.Свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частину домоволодіння (щофактично є ј частиною) за адресою: м.Дніпро, вул. С.Литвищенка, буд.64, позивач ОСОБА_2 не отримувала. Таким чином, позивач ОСОБА_1 отримав у спадщину 1/12 (що фактично є 1/4) частину домоволодіння за адресою м.Дніпро, вул. С.Литвищенка, буд.64, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, однак не оформив юридично своїх прав; позивач ОСОБА_2 отримала у спадщину 1/12 (що фактично є 1/4) частину домоволодіння за адресою м.Дніпро, вул. С.Литвищенка, буд.64, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка в свою чергу фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4, але не оформила юридично свої права. Позивачі звернулися до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом.14.11.2018р. постановою нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину домоволодіння за адресою: м.Дніпро, вул. С.Литвищенка 64, оскільки ОСОБА_4 за життя не перереєстрував частку вищезазначеного домоволодіння у звязку з виділенням нової будови (13/18 частин) в іншу адресу і рекомендовано звернутись до суду. Просили суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину домоволодіння, що фактично становить 1/4 частину домоволодіння та господарських будівель за адресою: м. Дніпро, вул. Сержанта Литвищенка, буд.64, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 24.01.1987р., яке складається з: А-1 - житловий будинок; а-1, а2-1 - прибудови; Г - вбиральня; №2 ворота; №3,5 огорожа, №6 хвіртка, №7 зливова яма, І замощення, визнати за ОСОБА_9 право власності на 1/12 частину домоволодіння, що фактично становить 1/4 частину домоволодіння та господарських будівель за адресою: м. Дніпро, вул. Сержанта Литвищенка буд. 64 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 25.03.2000р., яке складається з: А-1 - житловий будинок; а-1, а2-1 - прибудови; Г - вбиральня; №2 ворота; №3,5 огорожа, №6 хвіртка, №7 зливова яма, І замощення.

12.12.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження на 23.01.2019 року на 14.00 год. (а.с.69).

В судове засідання позивачі та представник позивачів не зявилися, повідомлені належним чином, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставі обставин викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а.с.71).

Представник третьої особи - Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву в якій просила розглядати справу за відсутності представника нотаріальної контори.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що станом на 31.05.1962 року батьку позивачів ОСОБА_4 належало домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Сержанта Литвищенко буд. 64, а саме Ѕ частина домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 31травня 1962р. за № 1-3120. Інша Ѕ частина домоволодіння належала ОСОБА_10, матері відповідача, на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1962р. за р. №2-5191 ( а.с.45-48).

27.04.1958р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який зареєстровано у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 507, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу (а.с.14).

24.01.1987 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-КИ № 441456 від 30.01.1987 року (а.с.16).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка, 66, та на 1/6 частину домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка, 64, що фактично становить 1/2 частину старого будинку.

Позивач та його мати успадкували майно в рівних частках, а саме: домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка 66 (новий будинок) (по 1/2 частині); 1/6 частину домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка, 64, (що фактично є 1/2 частина старого будинку та при спадкуванні є по ј частині кожному). 13.04.1990р. їм було видано свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частках на домоволодіння за адресою: м.Дніпро, вул. С.Литвищенка, 66, (колишня вул. Лебяжа, а до цього вул. Самарська) (а.с. 60).

1/6 частину домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка, 64, (що фактично є 1/2 частина старого будинку та при спадкуванні є по ј частині кожному), позивач та його мати успадкували фактично.

25.03.2000 року померла ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 293099 від 28.03.2000 року (а.с. 16 зв.).

Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. Позивач ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право власності за законом після смерті матері.

17.05.2001р. ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину домоволодіння за адресою: м.Дніпро, вул. С.Литвищенка, 66 (а.с. 61).

Свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частину домоволодіння (що фактично є ј частиною) за адресою: м.Дніпро, вул. С.Литвищенка, буд.64,ОСОБА_2 не отримувала.

14.11.2018р. постановами нотаріуса позивачам було відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на Ѕ частину домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка, 64, оскільки ОСОБА_4 за життя не перереєстрував частку вищезазначеного домоволодіння у звязку з виділенням нової будови (13/18 частин) в іншу адресу. (а.с. 18 зв).

Так, згідно відповіді КП «ДМБТІ» ДОР від 17.08.2018р. №12025 в інвентарній справі за адресою: м. Дніпро, вул. С. Литвищенка, буд.64, містяться відомості про право власності на домоволодіння: на 1/9 частину домоволодіння за гр. ОСОБА_5, на 1/6 частину домоволодіння за ОСОБА_4 Таким чином 1/9 (2/18) + 1/6 (3/18) = 5/18 загальна частина ОСОБА_4та ОСОБА_5, що становить одиницю домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. С. Литвищенко, буд.64. Частки ОСОБА_4. та ОСОБА_5 не перереєстровані у звязку з виділенням нової будови 13/18 частин домоволодіння в іншу адресу(а.с.39-40).

Рішенням Ігренського виконкому м. Дніпро від 1962рокуЧухлеб В.І. було надано дозвіл на будівництво нового будинку взамін Ѕ частини його домоволодіння за вказаною вище адресою(а.с. 50зв).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Ігренської державної ради депутатів працюючих для перерахунку часток власності на домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сержанта Литвищенка, буд. 64.

16.09.1965р. Бюро технічної інвентаризації м. Дніпропетровська було затверджено акт перерахунку часток домоволодіння між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з урахуванням збудованого ОСОБА_4 нового будинку між співвласниками. (а.с.42)

Рішенням Ігренської державної ради депутатів працюючих від 16.11.1965р. № 21 «про встановлення права власності на домоволодіння» з урахуванням перерахунку часток було визнано право власності на домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сержанта Литвищенка буд. 64 ( колишня вул. Самарська буд. 50)наступним чином: 8/9 частин домоволодіння належить ОСОБА_4, 1/9 частина домоволодіння належить ОСОБА_5 (а.с. 43).

Вищезазначені частини домоволодіння фактично становили з урахуванням нового будинку по 1/2 частині домоволодіння в старому будинку.

Рішенням Ігренської ради депутатів працюючих Дніпропетровської області від 29.03.1966р. за №6 «про поділ домоволодіння по вул. Самарській буд. 50 (нинішня адреса вул. С.Литвищенка 64) на окремі двори з самостійними номерами», домоволодіння було поділено навпіл., що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи (а.с. 20-21).

Після розподілу часток ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до БТІ для переоформлення документів за адресою: м. Дніпро, вул. С.Литвищенка, буд.64 в одиницю не звертались.

Таким чином, новий збудований будинок ОСОБА_4 (13/18 частин) належав йому в цілому на підставі свідоцтва на право власності і був виділений в окрему адресу та став одиницею домоволодіння №66 по вул. С. Литвищенка в м. Дніпро, який в подальшому в поряду спадкування по Ѕ частині перейшов до позивачів.

Домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. С.Литвищенка 64 належав ОСОБА_4І (1/6 частин домоволодіння, що є 3/18 частини) та ОСОБА_5 (1/9 частина домоволодіння, що є 2/18 частини) та не був перереєстрований (по Ѕ частині домоволодіння) в одиницю домоволодіння.Тобто 2/18 + 3/18 = 5/18 частин і складає одиницю домоволодіння, тобто частка домоволодіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 становить по Ѕ частині домоволодіння за адресою: м.Дніпро, вул. С.Литвищенка буд. 64.

Згідно з рішенням виконкому міської ради від 20.07.1977р. №434 «Про перейменування вулиць міста» - вулиця Самарська в Самарському районі була перейменована на вулицю Лебяжу. (а.с.33)

Згідно з рішенням виконкому міської ради народних депутатів від 13.02.1985р. № 83/1 «про перейменування вулиці Лебяжої на вул. Сержанта Литвищенка» - вулиця Лебяжа у Самарському районі була перейменована на вул. ОСОБА_11. (а.с. 33)

Відповідно до довідки від 16.04.1979 року виданої відділом комунального господарства виконавчого комітету Самарської районної ОСОБА_8 народних депутатів домоволодіння по вул. Самарській, 50 на дату видачі довідки має адресу вул. Лебяжа, буд. 64, відповідно до довідки від 02.09.1983 року виданої відділом комунального господарства виконавчого комітету Самарської районної ОСОБА_8 народних депутатів, домоволодіння по вул. Самарській, 26 на дату видачі довідки має адресу вул. Лебяжа, буд. 66, відповідно до довідки від 29.09.2016 року № 3/4975 виданої департаментом благоустрою та інфраструктури вул. Самарська в Самарському районі перейменована на вул. «Лебяжья», а та в свою чергу перейменована на вул. «С. Литвищенка». Дані обставини встановлені рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2018 року, що набрало законної сили ( а.с. 34-37).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи чи особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вищенаведене дає підстави зробити висновки, щоспіввласники станом на 1962р. мали по Ѕ частині старого домоволодіння,у звязку з будівництвом нового будинку ОСОБА_4 частки співвласників домоволодіння були перераховані. Тобто новий будинок ОСОБА_4 становив собою 13/18 частин після перерахунку, після чого виділився в окрему адресу та перетворився в одиницю за адресою в подальшому і на цей час: м. Дніпро, вул. С. Литвищенка буд. 66. 5/18 частин домоволодіння що залишилися за адресою: вул. С. Литвищенка 64 фактично складають одиницю старого домоволодіння, але юридично поділені наступним чином: 1/9 частина домоволодіння, що є 2/18 частини домоволодіння, що належали ОСОБА_5, станом на сьогоднішній день є Ѕ частиною домоволодіння і станом на сьогоднішній день належать відповідачці ОСОБА_3В, відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2018 року №206/2575/18 (а.с. 34-37), 3/18 частини домоволодіння, що є 1/6 частина домоволодіння належать ОСОБА_4, що фактично є іншою Ѕ частиною вказаного домоволодіння.

Вказана частка після смерті ОСОБА_4 у 1987 р. перейшла в рівних частках в порядку спадкування за законом до позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_6І по 1/12 частині, що фактично є по ј частині. В 2000 році після смерті ОСОБА_6 її частка 1/4 перейшла в порядку спадкування до ОСОБА_2

Право власності або користування земельною ділянкою на якій розташоване домоволодіння №64 по вул. Сержанта Литвищенка в м. Дніпропетровську не зареєстровано, кадастровий номер не присвоєно ( а.с. 19).

Згідно ст. 30 Земельного Кодексу УРСР від 25.10.1922р. № 561-XII при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ОСОБА_6, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи вищенаведене, той факт, що позивачі у встановлений чинним законодавством строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька та матері, а отже вважаються таким, що прийняли її, відповідач не заперечувала щодо правомірності набуття права власності, суд приходить до висновку про необхідність та визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, що помер 24.01.1987 року та ОСОБА_8, що померла 25.03.2000 року.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 по 1324 грн. суми сплаченого судового збору на користь кожного з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропорційно розміру позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 41 Конституції України, ст.ст. 30, 67 Земельного Кодексу УРСР від 25.10.1922 р., ст.ст. 16, 328, 1223, 1216-1217 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4,5, 79-81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, іпн.) та ОСОБА_2(АДРЕСА_2, іпн.) до ОСОБА_3(м. Дніпро, вул. Сержанта Литвищенка, буд.64, іпн.) третя особа: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частину домоволодіння, що фактично становить ј частину домоволодіння та господарських будівель за адресою:м. Дніпро, вул. Сержанта Литвищенка, буд.64, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 24.01.1987р., яке складається з: А-1 - житловий будинок; а-1, а2-1 - прибудови; Г - вбиральня; № 2 ворота; № 3,5 огорожа, № 6 хвіртка, №7 зливова яма, І замощення.

Визнати за ОСОБА_9 право власності на 1/12 частину домоволодіння, що фактично становить 1/4 частину домоволодіння та господарських будівель за адресою: м. Дніпро, вул. Сержанта Литвищенка, буд.64, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 25.03.2000р., яке складається з: А-1 - житловий будинок; а-1, а2-1 - прибудови; Г - вбиральня; №2 ворота; №3,5 огорожа, №6 хвіртка, №7 зливова яма, І замощення.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 по 1324 грн. суми сплаченого судового збору на користь кожного з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропорційно розміру позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев