Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі - Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Перник В.В.. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених виконавчим документом.

Свої вимоги державний виконавець мотивував тим, що на виконанні у Центральному відділі Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться виконавче провадження №44527689 з примусового виконання виконавчого листа №490/11579/13-ц, виданого 05.08.2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Кредобанк" боргу у сумі 15928,79 грн. Постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження, на виклики державного виконавця на прийом до державного виконавця боржник не з`являється, рішення суду на даний момент не виконано. На підставі викладеного державний виконавець вказує, що боржник ухиляється від виконання рішення, не вживає заходи щодо його добровільного виконання, тому просить суд задовольнити вимоги подання у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання у його відсутності та вимоги подання підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України, виходячи з наступного.

На примусовому виконанні у Центральному ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавче провадження №44527689 з виконання виконавчого листа №490/11579/13-ц, виданого 05.08.2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Кредобанк" боргу у сумі 15928,79 грн.

Постановою державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 28.08.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №490/11579/13-ц.

Постановою від 11.12.2018 року оголошено розшук боржника.

Доказів отримання таких постанов адресатом до подання не долучено.

В межах виконавчого провадження державний виконавець надіслав запити у відповідні реєструючі органи з метою з`ясування питання про наявність майна у боржника та інших його активів. Так, згідно відомостей з органів УПФУ України, інформація щодо пенсії та/або отримання доходів ОСОБА_1 в органах ПФУ відсутня. Як вбачається з відповіді ДФСУ у боржника відсутні відкриті рахунки у банках та інших фінансових установах.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в Миколаївській області при УМВС України за боржником зареєстрований автомобіль PEUGEOT 308, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем надано вимоги з`явитись до державного виконавця 16.01.2019 року та 17.10.2018 року. Однак, вказані вимоги державного виконавця не виконані, боржник на вимоги державного виконавця не з`явився, про що складено акти державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

За змістом ст. 18 ч.3 п. 19 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання останнім зобов`язань за рішенням про стягнення заборгованості.

Зважаючи на викладене, суд, вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, насамперед, повинен встановити факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись доказами, на які державний виконавець повинен посилатись в поданні, а належні та допустимі докази ухилення боржника слід безпосередньо надавати суду.

Так, під ухиленням від виконання зобов`язань слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань.

Державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того факту, що обмеження ОСОБА_1 у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання боржником рішення суду і буде сприяти погашенню ним заборгованості.

Окрім того, державним виконавцем не надано даних, чи задокументований ОСОБА_1 паспортом громадянина України для виїзду за кордон та чи перетинав він державний кордон України.

Наявність боргу за виконавчим листом не є свідченням того, що останній ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Крім того, в матеріалах справи недостатньо відомостей про те, що державним виконавцем здійснені всі можливі інші заходи необхідні для своєчасного і повного виконання рішення суду, а тому застосування тимчасового обмеження не є таким, що відповідає принципу пропорційності, враховуючи завдання судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, суму боргу, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова