КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/9136/2019
справа №379/1318/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Саліхова В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_3, на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Нечипоренка Л.М. 07 травня 2019 року,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагроінвест" до ОСОБА_1 , Фермерського господарства "Даценко" по визнання недійсним договору оренди та поновлення договору оренди на новий строк,-

встановив:

В жовтні 2018 року ТОВ "Інтерагроінвест" звернулось до суду з позовом про визнання недійсним Договору №139 оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 4,5147 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що укладений 03 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ФГ "Даценко"; визнання поновленим з ТОВ "Інтерагроінвест" Договору №567 оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 4,5147 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що укладений 18 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та СП "Світанок", на умовах, що викладені в додатковій угоді від 23 травня 2017 року до Договору №567 оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012 року, строком на 7 років.

Вимоги обґрунтовує тим, що товариство є правонаступником СП "Світанок" шляхом реорганізації останнього. Згідно із договором орендар мав першочергове право на поновлення договору оренди.

Строк договору оренди землі, який було зареєстровано 29 грудня 2012 року, закінчувався, ОСОБА_1 заявив про відмову продовжувати його та просив повернути земельну ділянку у власне користування. В свою чергу СП "Світанок" висунуло пропозицію з продовження договору та надіслало проект Додаткової угоди від 23 травня 2017 року із продовженням оренди до 31 грудня 2024 року. ОСОБА_1 на пропозицію не відреагував, проте направив повторну заяву про повернення земельної ділянки у власне користування.

В жовтні 2018 року товариству стало відомо, що 03 січня 2018 року ОСОБА_1 уклав із ФГ "Даценко" договір оренди цієї ж земельної ділянки.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не мав наміру користуватися земельною ділянкою самостійно, уклав з іншим підприємство договір оренди, чим порушив права позивача на першочергове право оренди землі.

В травні 2019 року ТОВ "Інтерагроінвест" звернулось до суду із заявою про забезпечення позову та просило заборонити ОСОБА_1 та ФГ "Даценко" звертатися до реєстраторів та здійснювати будь-які дії по внесенню змін в єдиний державний реєстр речових прав відносно земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , кадастровий № НОМЕР_1 , площею 4,5147 га, яка розташована в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області.

Вказує, що необхідність у забезпеченні позову полягає в тому, що відповідачі після того, як їм стало відомо про аналогічні позови, почали припиняти договори оренди, укладати договори емфітевзису, реєструвати інші речові права. Зазначені обставини мали місце під час розгляду інших справ, у яких ОСОБА_1 та ФГ "Даценко" виступають відповідачами (379/1320/18, 379/1354/18).

З метою уникнення подібних ситуацій, заявник просить вжити зазначених заходів забезпечення позову з метою гарантування відновлення порушеного права.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року заяву задоволено, заборонено ОСОБА_1 та фермерському господарству "Даценко" звертатися до реєстраторів та здійснювати будь які дії по внесенню змін в єдиний державний реєстр речових прав відносно земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , площею 4,5147 га, яка розташована в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі посилається на те, що заява ґрунтується на припущеннях, що не допускається при розгляді цивільних справ. Вказує, що заявником не додано судових рішень у справах 379/1320/18, 379/1354/18 та не підтверджено, що відповідачами вчиняються дії з метою ухилення від виконання рішення. Зазначає, що в ухвалі не вказано мотивів, яким чином вжиті заходи забезпечення позову матимуть користь у випадку задоволення позову і убезпечать від перешкод для виконання рішення. Вказує, що під час постановлення ухвали, суд врахував лише інтереси заявника та обмежив відповідачів у реалізації ними своїх прав щодо земельної ділянки, одночасно зазначаючи, що право власності є більш значимим поняттям, ніж право користування.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Інтерагроінвест" посилається на обставини, якими обґрунтована позовна заява та заява про забезпечення позову, вказує на законність ухвали суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача ТОВ "Інтерагроінвест" Колибаба І.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами та у разі їх невжиття є підстави уважати про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад, укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи убачається, що предметом спору є право користування позивачем земельною ділянкою на підставі укладеного цивільно-правового договору, а саме договору оренди.

Аналіз законодавства, що регулює правовідносини, пов`язані із правом власності, дає підстави для висновку про те, що при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах.

Матеріали справи містять дані про те, що у позовній заяві не ставиться питання про позбавлення ОСОБА_1 права власності на спірну ділянку, та сам позивач не оспорює таке право.

З матеріалів справи убачається, що звертаючись до суду, позивач вказує на факт порушення переважного права СП "Світанок" на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем ОСОБА_1 на новий строк.

Таким чином, наявний спір щодо користування вказаною земельною ділянкою на підставі договору оренди.

Колегія суддів вважає, що при розгляді вказаної заяви суд першої інстанції обґрунтовано врахував доводи заявника про те, що існує реальна загроза того, що власник земельної ділянки, може у подальшому вчинити дії, які фактично суттєво ускладнять виконання рішення суду у разі задоволення вказаного позову.

Отже з метою ефективного забезпечення балансу інтересів сторін по справі, колегія суддів вважає, що наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову .

Доводи апеляційної скарги про те, що під час постановлення ухвали, суд врахував лише інтереси заявника та обмежив відповідачів у реалізації ними своїх прав щодо земельної ділянки, відхиляються колегією суддів, ураховуючи, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Твердження скаржника в тій частині, що заява ґрунтується на припущеннях, заявником не додано судових рішень у справах 379/1320/18, 379/1354/18 та не підтверджено, що відповідачами вчиняються дії з метою ухилення від виконання рішення, відхиляються колегією суддів, оскільки не дають підстав для скасування ухвали суду, ураховуючи, що судом першої інстанції правильно оцінені зазначені в заяві обставини, які дають підстави уважати про спроможну вірогідність перешкодити виконанню судового рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування ухвали суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 липня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Саліхов