Ухвала

Іменем України

12 липня 2019 року

м. Київ

справа № 523/1300/15-ц

провадження № 61-9364ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2018 року постановлену у складі судді Шепітько І. Г. та постанову Одеського апеляційного суду

від 14 березня 2019 року ухвалену у складі колегії суддів: Заїкіна А. П.,

Калараша А. А., Погорєлової С. О., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про визнання договорів поруки припиненими,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У січні 2015 року Публічне акціонерноге товариство «Марфін Банк» (далі - ПАТ «Марфін Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Марфін Банк» про визнання договорів поруки припиненими.

Короткий зміст судових рішень попередніх інстанцій

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2018 року зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ПАТ

«Марфін Банк» про визнання договорів поруки припиненими залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судові засідання, призначені на 16 листопада 2017 року та 06 лютого 2018 року, не з`явилися, заяву (клопотання) про розгляд справи у їх відсутність не подавали, а відтак позов підлягав залишенню без розгляду на підставі положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивачі, повторно не з`явилися у судове засідання, а тому на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій він просив скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 березня

2019 року, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2019 року касаційну скаргу було залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України та подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

У липні 2019 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції, яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, та містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підтверджене належними доказами.

За змістом частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Ураховуючи наведене та поважність наведених заявником причин пропуску строку на касаційне оскарження, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження поновленню.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, не урахував, що 16 листопада 2017 року та

06 лютого 2018 року він не з`явився у судові засідання, оскільки знаходився на лікуванні та не мав можливості повідомити про це суд.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

З оскаржуваних судових рішень убачається, що у судове засідання, призначене на 16 листопада 2017 року позивачі не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, а тому розгляд було відкладено на 06 лютого

2018 року.

06 лютого 2018 року позивачі повторно не з`явилися у судове засідання, про розгляд справи повідомлені належним чином. Будь-яких заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що про дату, час та місце розгляду справи позивачі повідомлялася належним чином у порядку, передбаченому ЦПК України, а тому, їх повторна неявка у судове засідання, є підставою для залишення позову без розгляду. Доказів на спростування зазначених висновків судів попередніх інстанцій заявник не надав.

Залишення позовної заяви без розгляду не свідчить про позбавлення

ОСОБА_1 права на судовий захист, оскільки відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно, тобто на загальних підставах.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника із ухваленимм судовими рішеннями, законність та обгрунтованість яких доводами касаційної скарги не спростована.

Ураховуючи наведене, ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від

06 лютого 2018 року та постанова Одеського апеляційного суду від 14 березня 2019 року ухвалені з дотриманням норм процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого

2018 року та постанови Одеського апеляційного суду від 14 березня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2018 року та постанови Одеського апеляційного суду від 14 березня 2019 року

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 березня 2019 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про визнання договорів поруки припиненими, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик В. О. Кузнєцов А. С. Олійник