Дата документу 23.07.2019 Справа № 314/814/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 314/814/19Головуючий у 1-й інстанції Беспалько Т.Д.
Пр. № 22-ц/807/2371/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Крилової О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 , як повнолітня дочка, що продовжує навчання на третьому курсі заочної форми навчання Коледжу Класичного приватного університету на спеціальності «Соціологія. Соціальна робота», строк закінчення навчання - червень 2019 року, стипендією не забезпечується, потребує матеріальної допомоги, оскільки навчання позбавляє її можливості заробляти собі на життя та навчання, звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідача, як батька, аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, до закінчення нею навчання, але не довше досягнення нею двадцяти трьох років.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Беспалько Т.Д. (а.с. 10).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 14) провадження у цій справі відкрито, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року (а.с. 22-24), з урахуванням ухвали суду першої інстанції від 10 травня 2019 року про виправлення описки (а.с.31-32), позов ОСОБА_2 у цій справі задоволено у повному обсязі.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 , аліменти на утримання та на користь доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з навчанням, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21.02.2019 року і до закінчення нею навчання в Класичному приватному університеті на спеціальності «Соціологія. Соціальна робота», але не довше досягнення нею двадцяти трьох років.

Допущено негайне виконання рішення в межах місячного платежу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 37-51) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, за яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 53).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 07 травня 2019 року (а.с. 55), справу призначено до апеляційного розгляду в спрощеному позовному порядку без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 56).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач ОСОБА_2 подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с. 59-61).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

В автоматизованому порядку у цій справі суддею Криловою О.В. замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 64-65).

Відводів учасниками цієї справи суддям апеляційного суду та самовідводів суддями апеляційного суду у цій справі не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. 12 - 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України та виходив із обґрунтованості позовних вимог позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає.

Так, хоча, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження, копія а.с. 4) як повнолітня дочка, що навчається, стипендією не забезпечується (а.с.6), не працює, доходу не має (довідка СДІ Вільнянської ДПІ Вільнянського управління ГУ ДФС у Запорізькій області а.с.5), перебуває на обліку у УПСЗН Вільнянської РДА, державні соціальні допомоги не призначались (а.с.7), у зв`язку із чим, потребує матеріальної допомоги від ОСОБА_1 , як батька (відповідача у цій справі).

Проте, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Має місце неповне з`ясування обставин судом першої інстанції, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою працездатною особою.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є дитиною.

Оскільки, в силу вимог ст. 6 ч. 1 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Тому, не є абсолютним обов`язок відповідача ОСОБА_1 , як батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплачувати аліменти на утримання дочки у цій справі.

Згідно із довідкою з місця роботи відповідача (а.с. 49) виплати по аліментам ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-1564 від 15.09.2003 року закінчені у грудні 2018 року у зв`язку із досягненням повноліття ОСОБА_3 .

Оскільки, лише дитину батьки зобов`язані утримувати в силу вимог ст. 180 СК України.

За змістом ст. 199 ч. 1 СК України, якщо дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, батько ОСОБА_1 зобов`язаний утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що він може надавати матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини цієї справи, зокрема, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у Класичному приватному університеті на спеціальності «Соціологія. Соціальна робота», оскільки згідно із довідкою (а.с.6) остання навчається лише у Коледжі цього вузу, датою закінчення навчання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Коледжі Класичного приватного університету є червень 2019 року, тобто значно раніше, ніж позивачеві виповниться 23 роки - 01.01.2024 року.

Належні, допустимі докази навчання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після 30.06.2019 року, у тому числі у Класичному приватному університеті, у цій справі відсутні.

Тому, суд першої інстанції мав виходити у цій справі саме із кінцевої дати для стягнення аліментів саме: до закінчення навчання - 30.06.2019 року, а не до досягнення повнолітньою дочкою двадцяти трьох років - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як повнолітня дочка, у цій справі не надала належних, допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 , як її батько, може надавати їй у зв`язку із її навчанням у період з 21.02.2019 року (дата подачі позову позивачем у цій справі і до 30.06.2019 року (дата закінчення навчання, довідка а.с.6) будь-яку матеріальну допомогу, у тому числі у розмірі 1/4 частини з усіх його видів доходів щомісяця.

Хоча, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Оскільки, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 позов позивача у цій справі не визнав у повному обсязі.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилався на те, що йому взагалі не було відомо про розгляд цієї справи судом першої інстанції, в зв`язку із чим, він був позбавлений права на подачу клопотання про розгляд цієї справи з повідомленням її учасників та подачу відзиву на вищезазначений позов позивача у цій справі і доказів в обґрунтування останнього.

Зазначений відповідачем факт не спростовується матеріалами цієї справи, оскільки матеріали цієї справи не містять належних, допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 отримував до ухвалення оскаржуємого рішення суду першої інстанції у цій справі (26 квітня 2019 року) копії вищезазначеної позовної заяви позивача у цій справі та ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у цій справі, конверт на ім`я відповідача, що надсилався судом першої інстанції на адресу: будинок АДРЕСА_1 (а.с.12), повернувся на адресу суду першої інстанції без вручення (а.с.19), оскільки відповідач ОСОБА_1 мешкає за адресою своєї власності: будинок АДРЕСА_2 , що є підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції у цій справі та ухвалення нового в силу вимог ст. 376 ЦПК України.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказами, передбаченими, ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі, є докази на підтвердження сімейного та майнового стану відповідача ОСОБА_1 , додані останнім до його апеляційної скарги у цій справі (а.с. 40-49, 63).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , 1979 р.н. (паспорт, копія а.с. 40) станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції (10 травня 2019 року) перебував у шлюбі із ОСОБА_4 з 26.06.2015 року (свідоцтво про шлюб, копія а.с. 41), має неповнолітнього сина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження, копія а.с. 42), відповідач зареєстрований, але не проживає у будинку АДРЕСА_1 (а.с.46), у будинку АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_1 також не проживає (а.с. 45), оскільки проживає разом із дружиною, неповнолітнім спільним сином та повнолітнім сином дружини - ОСОБА_7 , 1997 р.н., за однією адресою у будинку АДРЕСА_2 , який належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 22.10.2004 року (а.с. 43, 47-48); відповідач працює на ПрАТ «Славгородський арматурний завод» в якості різальника металу на ножицях та пресах КПД з 22.09.2010 року (а.с.44) та отримує в середньому 6263,81 грн. без вирахування податків та зборів на місяць (розрахунок: 75165,66 грн. заробітна плата без вирахування податків та зборів за 2018 рік/12 місяців, довідка а.с. 63), при цьому, діти та дружина знаходяться на утриманні відповідача (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), тому, при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи відповідач ОСОБА_1 , як батько позивача, був позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці у період навчання останньої з 21.02.2019 року (дата подачі позову у цій справі - відмітка суду на позові позивача а.с. 1) та до закінчення навчання 30.06.2019 року (а.с.6).

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи; а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у цій справі слід відмовити.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як повнолітня дочка, не позбавлена у подальшому окремо від цієї справи вирішувати питання про стягнення аліментів у зв`язку із її навчанням після 30.06.2019 року з ОСОБА_1 , як батька, якщо буде встановлено, що сімейний та майновий стан останнього змінились і це дає йому можливість надавати таку матеріальну допомогу останній.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 367-369, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у цій справі відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 23.07.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Крилова О.В.