Провадження № 2/760/744/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Якимчука М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН-ТРЕЙДІНГ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за затримку у розрахунку при звільненні та індексації, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН-ТРЕЙДІНГ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за затримку у розрахунку при звільненні та індексації, стягнення моральної шкоди.

В своїй позовній заяві позивач просив суд:

- стягнути на свою користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ» заборгованість в сумі 53757,31 грн., яка включає заробітну плату, заборгованість по вихідній допомозі, заборгованість з компенсації за невикористані відпустки, індексацію оплати праці в межах прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб та моральну шкоду 1378,00 грн., а всього 55135,31 грн.;

- стягнути на свою користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ» компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що був прийнятий на роботу 01.11.2007 на посаду бухгалтера в ТОВ «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ».

Наказом №15-к від 30.11.2007 позивача призначено на посаду головного бухгалтера на якій він працював до 29.07.2015.

Вказує, що 29.05.2015 позивача було ознайомлено з наказом № 2-к від 29.05.2015 про те, що посада головного бухгалтера на підприємстві ліквідовується та вручено повідомлення про скорочення.

Разом з цтм посилається, що йому з 02.06.2015 відключили доступ до клієнт банку (система «Enter-Exim»), чим позбавили права формувати платіжні доручення, податкову та фінансову звітність, нараховувати та виплачувати заробітну плату за травень, червень, липень 2015 року.

Позивач зазначає, що після попередження про скорочення, відповідач почав виплачували заробітну плату за травень, червень, липень 2015 року у меншому розмірі, ніж порівняно за квітень 2015 року.

Наказом № 6-к від 29.07.2016 позивача було звільнено з займаної посади.

Позивач посилається, що при звільнені 29.07.2015 він вважав, що йому буде виплачено заробітну плату у повному обсязі згідно штатного розкладу від 02.02.2015 із розрахунку посадового окладу 45600 грн.

Проте, зазначає, що 30.07.2015 ТОВ «КАРМЕН-ТРЕЙДІНГ» виплатило йому лише частину заробітної плати в сумі 115158,19 грн.

Вважає, що згідно розрахунку при звільнені 29.07.2015 йому не виплатили за мінусом утриманих податків: не донарахованої заробітної плати за травень 2015 року, червень 2015 року, липень 2015 року в сумі 29840,21 грн., вихідної допомоги в сумі 9800,87 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 4599,93 грн., індексацію оплати праці в межах прожиткового мінімуму в сумі 6468,93 грн., середнього заробітку за 1 день затримки розрахунку при звільнні у сумі 1556,35 грн.

Позивач зазначає, що за його зверненням відповідачем був наданий розрахунок належних позивачу виплат при звільненні від 29.07.2015 , копію наказу № 2 від 26.02.2015 про затвердження штатного розкладу та додаток до нього - штатний розклад, копію штатного розкладу від 01.05.2015, копію штатного розкладу від 01.06.2015, копію штатного розкладу від 01.07.2015 після ознайомлення з яким позивач дізнався про те, що йому було зменшено розмір заробітної плати. Позивач посилається, що із вище вказаними штатними розкладами відповідач у порядку передбаченому чинним законодавством його не ознайомлював.

За таких обставин позивач вважає, що відповідач порушив його трудові права щодо істотної зміни оплати праці, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду посилаючись на те, що останній зазнав моральних страждань внаслідок протиправних дій відповідача та перебування сім`ї позивача у скрутному матеріальному становищі через відсутність роботи.

З урахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.10.2015 відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.02.2016 справу було передано до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

23.03.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Лазаренко В.В.

Ухвалою суду від 28.03.2016 справу прийнято до провадження Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.06.2016 в задоволенні клопотання про призначення судової технічної експертизи було відмовлено.

22.07.2016 позивач подав до суду доповнення до позову та уточнивши позовні вимоги просив суд:

- визнати нікчемними наказ № 2 від 26 лютого 2015року про затвердження штатного розкладу та додаток до нього - штатний розклад, з моменту його складання, а саме з 26 лютого 2015 року;

- визнати нікчемним штатний розклад від 01 травня 2015 року, з моменту його складання, а саме з 01 травня 2015 року;

- визнати нікчемним штатний розклад від 01 червня 2015 року, з моменту його складання, а саме з 01 червня 2015 року;

- визнати нікчемним штатний розклад від 01 липня 2015 року, з моменту його складання, а саме з 01 липня 2015 року;

- стягнути на свою користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН ТРЕЙДІНГ» заборгованість в сумі 53644, 29 грн., яка включає заробітну плату 29840,21 грн., заборгованість по вихідній допомозі 9800, 87 грн., заборгованість з компенсації за невикористані відпустки 4599,93 грн., індексацію оплати праці в межах прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб 6468,93 грн., середнього заробітку за 1 день затримки розрахунку 1556,35 та моральну шкоду 1378,00 грн.;

- стягнути на свою користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН ТРЕЙДІНГ» компенсацію затримку розрахунку в розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку.

28.11.2016 позивач подав до суду доповнення до позову та уточнивши позовні вимоги просив суд:

- визнати нікчемними наказ № 2 від 26 лютого 2015року про затвердження штатного розкладу та додаток до нього - штатний розклад, з моменту його складання, а саме з 26 лютого 2015 року;

- визнати нікчемним штатний розклад від 01 травня 2015 року, з моменту його складання, а саме з 01 травня 2015 року;

- визнати нікчемним штатний розклад від 01 червня 2015 року, з моменту його складання, а саме з 01 червня 2015 року;

- визнати нікчемним штатний розклад від 01 липня 2015 року, з моменту його складання, а саме з 01 липня 2015 року;

- стягнути на свою користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН ТРЕЙДІНГ» заборгованість в сумі 60851,15 грн., яка включає заробітну плату 29840,21 грн., заборгованість по вихідній допомозі 9800,87 грн., заборгованість з компенсації за невикористані відпустки 4599,93 грн., індексацію оплати праці в межах прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб 6468,93 грн., середнього заробітку за 1 день затримки розрахунку 1556,35 та моральну шкоду 1378,00 грн., індексацію 5547,82 грн., 3% річних 1659,04 грн.;

- стягнути на свою користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН ТРЕЙДІНГ» компенсацію затримку розрахунку у розмірі мого середнього заробітку по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2016, у прийнятті до розгляду заяв від 22.07.2016 та 28.11.2016 про доповнення до позовних вимог, було відмовлено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2016 у задоволенні клопотання позивача про призначення судової технічної експертизи було відмовлено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2016 у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі було відмовлено.

14.03.2019 позивачем подано до суду доповнення до позовних вимог в яких останній просить суд:

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ» заборгованість в сумі 55466, 29 грн., яка включає заробітну плату 29840,21 грн., заборгованість по вихідній допомозі 9800,87 грн., заборгованість з компенсації за невикористані відпустки 4599,93 грн., індексацію оплати праці в межах прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб 6468,93 грн., середнього заробітку за 1 день затримки розрахунку 1556,35 грн. та моральну шкоду 3200,00 грн.;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ» компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку.

В судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати судом було задоволено клопотання позивача та долучено заяву про збільшення позовних вимог.

Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 12.02.2019, вищезазначену справу було передано головуючому судді Букіній О.М. у зв`язку з тимчасовим відстороненням судді Лазаренко В.В. від здійснення правосуддя.

В судовому засіданні 11.06.2019 позивач уточнив позовні вимоги, в прийнятті яких судом було відмовлено не виходячи до нарадчої кімнати.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.06.2019 у задоволенні клопотання позивача про призначення судової технічної експертизи було відмовлено.

У судовому засідання позивач та його представник підтримали уточнені заявлені вимоги та просили їх задовольнити з наведених у позові підстав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував зазначивши, що ТОВ «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ», затверджуючи новий штатний розклад, діяло в рамках чинного законодавства України, та повідомило працівників більш ніж за два місяці до введення нового штатного розкладу. Зазначив, що ОСОБА_1 був повідомлений про зміну оплати праці та продовжив працювати на нових умовах, однак заяви про припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України не подавав. Трудовий договір з позивачем було розірвано за Наказом № 6-к від 29 липня 2015 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, та даний Наказ не оскаржується. Крім того, вказав, що при звільненні позивача відповідачем були виплачені всі належні суми в розмірі 115158, 19 грн. з урахуванням відрахувань. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.11.2007 було прийнято на посаду бухгалтера в ТОВ «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ» відповідно до наказу № 13-к від 01.11.2007, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 (Т.1 а.с.6).

Наказом №15-к від 30.11.2007 ОСОБА_1 призначено на посаду головного бухгалтера ТОВ «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ» на підставі наказу № 15-к від 30.11.2007, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 (Т.1 а.с.6).

Як вбачається з довідки № 49 від 30.07.2015, ОСОБА_1 працював на посаді головного бухгалтера ТОВ «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ» з 01.11.2007 по 29.07.2015, що підтверджується довідкою № 49 від 30.07.2015 (Т.1 а.с.14).

Відповідно до наказу № 2-к від 29.05.2015 про скорочення чисельності працівників та внесення змін у штатний розклад, з 01.08.2015 були внесені зміни в штатний розпис підприємства з виведенням з нього посади головного бухгалтера, про що було ознайомлено ОСОБА_1 , що підтверджується особистим його підписом на наказі (Т.1 а.с.7).

29.05.2019 ТОВ «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ» було винесено попередження про скорочення штату працівників, про що також був ознайомлений ОСОБА_1 (а.с.9).

Як вбачається з довідки ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» № 153-10/777 від 16.09.2015, ОСОБА_1 відключили доступ до клієнт банку (система «Enter-Exim») та логін було заблоковано з 02.06.2015 (Т. 1 а.с.8).

Наказом № 6-к від 29.07.2015 ОСОБА_1 було звільнено з посади головного бухгалтера з 29.07.2015 згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з наданням вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку (Т. 1 а.с.10).

З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлений особисто, що підтверджується його підписом.

Відповідно до платіжного доручення № 178 від 30.07.2015, ТОВ «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ» було виплачено ОСОБА_1 належну при звільненні заборгованість у розмірі 115158,19 грн. (Т.1 а.с.11).

Позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, посилається на те, що відповідачем при звільненні виплачено заробітну плату не в повному обсязі, оскільки згідно встановленого штатного розкладу її розмір становив 45600,00 грн., в той час, як у травні 2015 позивачу виплачено - 31672,06 грн., виплачена з урахуванням утриманих податків - 24875, 23 грн., в червні 2015 - 32510,68 грн., виплачена з урахуванням утриманих податків - 25533, 55 грн., в липні 2015 - 33556,44 грн., виплачена з урахуванням утриманих податків - 26332,54 грн.

Разом з цим, позивач не погоджується з наказом № 2 від 26.02.2015 та штатними розкладами від 01.05.2015, 01.06.2015 та 01.07.2015, оскільки вважає їх нікчемними та такими, що суперечать вимогам КЗпП України.

За таких обставин просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 55466, 29 грн., яка включає заробітну плату 29840,21 грн., заборгованість по вихідній допомозі 9800,87 грн., заборгованість з компенсації за невикористані відпустки 4599,93 грн., індексацію оплати праці в межах прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб 6468,93 грн., середнього заробітку за 1 день затримки розрахунку 1556,35 грн. та моральну шкоду 3200,00 грн.;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ» компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку.

Суд часткового погоджується з доводами позивача , виходячи з наступного.

Статтею 2 КЗпП України одночасно передбачено і право громадянина на працю і право на отримання за працю заробітної плати не нижче встановленого державою мінімального розміру. Працівники реалізують право на працю шляхом укладання трудового договору на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП України.

Відповідно до ст. 12 Конвенції, заробітна плата виплачуватиметься через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу.

Окрім того, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном.

Згідно, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Як вбачається з відповіді на вимогу про виплату заборгованості позивача, фінансування заробітної плати працівників відповідача здійснюється засновником в іноземній валюті та виплата проводиться шляхом перерахунку іноземної валюти в гривню відповідно до курсу НБУ.

Згідно зі ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної палат залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, засновником ТОВ «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ» є нерезидент - ТОВ «Оксельтон Ентерпрайзіс Лімітед» (Т.1 а.с.82-87).

Відповідно до статті 23 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата працівників підприємств на території України виплачується у грошових знаках, що мають законний обіг на території України.

Статтею 65 ГК України визначено, що на всіх підприємствах, які використовують найману працю, між власником або уповноваженим ним органом і трудовим колективом або уповноваженим ним органом повинен укладатися колективний договір, яким регулюються виробничі, трудові та соціальні відносини трудового колективу з адміністрацією підприємства. Вимоги до змісту і порядок укладення колективних договорів визначаються законодавством про колективні договори.

До умов колективного договору відносяться, зокрема, умови визначення та розміри заробітної плати працівників.

Листом Міністерства соціальної політики України № 923/13/84-13 від 22.08.2013 зазначено, що саме в колективному договорі обумовлюються розміри заробітної плати працівників, при цьому заробітна плата повинна виплачуватися у гривнях.

У разі якщо в колективному договорі розміри заробітної плати встановлено в прив`язці до іноземної валюти, а виплата здійснюється у гривні, то, на нашу думку, повинні бути обумовлені вимоги щодо здійснення перерахунку іноземної валюти в гривню відповідно до курсу НБУ, чинного на момент нарахування заробітної плати.

Отже, оскільки фінансування заробітної плати працівників здійснюється засновником в іноземній валюті, виплата заробітної плати проводиться шляхом перерахунку іноземної валюти в гривню відповідно до курсу НБУ.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом № 1 від 02.02.2015 ТОВ «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ» було затверджено новий штатний розклад, відповідно до якого посадовий оклад головного бухгалтера, тобто позивача становить 45600,00 грн. (Т.1 а.с.12,13).

Разом з тим, відповідно до Наказу № 2 від 26.02.2015 було затверджено новий штатний розклад, який вступав в дію з 01.05.2015, відповідно до якого посадовий оклад головного бухгалтера становить 1 381 EUR, що виплачувався з відповідним перерахунком відносно гривні за курсом на момент виплати (Т.1 а.с.48,49), тобто у травні -31 672,06 грн., червні- 32510,68 грн., липні--33 556,44 грн.

Суд вважає, що введення в дію нових штатних розкладів узгоджується з вимогами ст. 64 ГК України, згідно якої підприємства, установи, організації самостійно визначають свою організаційну структуру, встановлюють чисельність працівників та штатний розпис.

З матеріалів справи встановлено, що позивач з Наказом № 2 від 26.02.2015 був ознайомлений в день його видачі, однак відмовився ставити свій підпис за наслідками такого ознайомлення, у зв`язку з чим відповідачем було складено Акт № 1 від 26.02.2015, яким зафіксовано факт відмови позивача від ознайомлення з даним наказом (Т. 1 а.с.54).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що його не було ознайомлено з Наказом № 2 від 02.02.2015 та йому не було відомо про зміну умов оплати праці. Також пояснив, що про наявність Акта № 1 від 26.02.2015 йому не було відомо, оскільки такої відмови він не надавав. На його думку, належний йому до виплати посадовий оклад має становити саме 45600,00 грн. При цьому пояснив, що оскільки виплати здійснювалися різними сумами, та він не мав доступу до бухгалтерського документообігу, а тому він не міг знати про розмір належної йому до виплати заробітної плати.

Разом з тим, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що з 2014 року була переведена посаду генерального директора ТОВ «КАРМЕН - ТРЕЙДІНГ». Вказала, що з Наказом від 26.02.2015 було ознайомлено усіх працівників, однак позивач відмовився від підпису, про що було складено акт. Оскільки позивач не погодився з діями відповідача щодо зміни організації роботи у відповідача та зміни штатного розпису, в тому числі зменшення розміру заробітної плати, останній відмовився виконувати посадові обов"язки, у зв"язку з чим, позивачу було заблоковано доступ до клієнт банку (система «Enter-Exim»), а здійснення бухгалтерських функцій взяла на себе ОСОБА_4 .

При цьому, свідок ОСОБА_4 пояснила, що після закінчення визначеного законом строку вивільнення позивача внаслідок скорочення чисельності штату, останній був звільнений за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Підтвердила, що відповідач прострочив здійснення розрахунку при звільненні позивача на один день, внаслідок відсутності відповідних коштів у день звільнення.

Оцінюючи покази допитаних у судовому засіданні свідків у сукупності з наявними у справі письмовими доказами, суд вважає, що покази свідка ОСОБА_4 слід вважати достовірними та такими, що підтверджуються дослідженими у суді письмовими доказами.

За вказаних обставин, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивач був належним чином ознайомлений зі зміною штатного розкладу від 26.02.2015 внаслідок чого відмовився від ознайомлення з відповідним наказом про що було складено Акт від №1 від 26.02.2015.

Та обставина, що позивач був ознайомлений зі зміною його посадового окладу також свідчить та обставина, що позивач не погоджуючись з діями відповідача відмовився від виконання своїх посадових обов"язків, внаслідок чого в подальшому йому було заблоковано доступ до клієнт банку (система «Enter-Exim»), що підтверджується довідкою від 16.09.2015 за №153-10/777 (а.с. 8 , Т.1).

З огляду на викладене вище, суд вважає доводи позивача щодо порушення його трудових прав в частині нарахування належної заробітної плати за травень- липень 2015 року, та як наслідок, невиплати заборгованості по заробітній платі у розмірі 29840,21 грн., виходячи з посадового окладу 45600,00 грн. суд вважає необгрунтованими та не підтвердженими відповідними доказами по справі.

За вказаних вище обставин суд також вважає необгрунтованими вимоги позивача і в частині стягнення з відповідача заборгованості по вихідній допомозі 9800,87 грн., компенсації за невикористані відпустки 4599,93 грн.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення індексації оплати праці в межах прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб у розмірі 6468,93 грн.

Так, вирішуючи питання про стягнення індексації за несвоєчасно виплачену позивачу заробітну плату, суд керується наступним.

Правомірність застосування індексації заробітної плати передбачено ст. 95 КЗпП та ст. 33 Закону України «Про оплату праці», із змісту яких слідує, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17.07.2003 р. №1078).

Згідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу(особи).

Листом ВССУ №708/0/4-13 від 07.05.2013 роз`яснено, що індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У відповідності з Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМ України від 20.12.1997 року №1427 (зі змінами, внесеними постановою КМ України від 23.04.1999 року №692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1.01.1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на 1 відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем відсутня, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власника уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Крім того, згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Пункт 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановлю Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, встановлює, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадах, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньогодинна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин); а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Підпунктом б Пункту 4 цього ж порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Як вставлено судовим розглядом та не заперечувалося відповідачем по справі, з позивачем повний розрахунок при звільненні проведено 30.07.2015, тобто затримка у розрахунку при звільненні позивача становить один день.

За вказаних обставин та виходячи з вимог ст. 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає виплаті середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 1540,22 грн. ( 32510, 68 грн.(сума заробітної плати за червень 2015) +30 638, 49 грн. (сума заробітної плати за липень 2015) /41 робочий день =1540, 22 грн.(середньоденна заробітна плата).

При визначенні відповідної компенсації, суд виходив з наданої відповідачем довідки-розрахунку, яка обчислена у відповідності до Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 (Т.2 а.с.109).

З урахуванням викладеного, оскільки у визначені законодавством строки відповідачем не виплачено позивачу заробітну плату, що призвело до втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та задовольняє їх частково у розмірі 1540,22 грн.

З урахування вищенаведеного, суд вважає за можливе стягнути з ТОВ «КАРМЕН-ТРЕЙДІНГ» на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку у розрахунку при звільненні у розмірі 1540,22 грн.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на свою користь моральної шкоди, то суд приходить до наступного.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

За змістом вказаного положення закону, передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При вирішенні питання щодо розміру суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, оскільки порушені його трудові права на виплату заробітної плати.

Разом з тим, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині в розмірі 500,00 гривень.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи, що позивача від сплати судового збору звільнено, на підставіст.5 Закону України «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави належить до стягнення судовий збір у розмірі 487,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43, 55, 124 Конституції України, ст.47,115,116,117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст..4,6 Закону України «Про відпустки», п.7 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», ст.ст. 3, 10, 11, 76, 81, 89, 141, 209, 229, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН-ТРЕЙДІНГ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за затримку у розрахунку при звільненні та індексації, стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН-ТРЕЙДІНГ» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Котельникова, 25, , п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Укрексімбанк», МФО 322313) на користь ОСОБА_1 ( зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) компенсації за затримку у розрахунку при звільненні у розмірі 1540,22 грн., моральної шкоди у розмірі 500,00 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «КАРМЕН- ТРЕЙДІНГ» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Котельникова, 25, , п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Укрексімбанк», МФО 322313) на користь держави судовий збір у розмірі 487, 20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.М. Букіна