Номер провадження: 22-ц/813/3629/19
Номер справи місцевого суду: 500/6368/17
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2018 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,ОСОБА_4, Державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Щеплоцької Христини Богданівни, приватного нотаріуса Савченко Світлани Володимирівни, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, товариства з обмеженою відповідальністю «Технік проект», Департамент архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, знесення самочинного будівництва, визнання недійсним договору дарування та скасування реєстрації права власності та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3,ОСОБА_4, Державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Щеплоцької Христини Богданівни, приватного нотаріуса Савченко Світлани Володимирівни, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, товариства з обмеженою відповідальністю «Технік проект», Департамент архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, знесення самочинного будівництва, визнання недійсним договору дарування та скасування реєстрації права власності.

Також, з зустрічною позовною заявою звернулась ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2018 року заяву ОСОБА_4, яка мешкає: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2, який мешкає: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2018 року про вжиття заходів забезпечення позову та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

До суду апеляційної інстанції з'явився представник позивача - ОСОБА_7, інші учасники справи до суду не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з'явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвала суду першої інстанції не відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4про забезпечення позову, районний суд виходив з того, що з метою захисту законних прав та інтересів позивача за зустрічним позовом та з метою уникнення будь-яких дій з боку відповідача, спрямованих на відчуження нерухомості іншим особам, що, в свою чергу, унеможливить виконання можливого рішення, необхідно задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції дійшов без дотримання норм процесуального права, порушення яких є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Так, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" N 9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до зустрічної заяви ОСОБА_4 вбачається, що позивач просить суд зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_3 шляхом знесення забору, який розташований на ділянці, що знаходиться, на її думку, у користуванні ОСОБА_4

Як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову, ОСОБА_4 посилається на необхідність накладення арешту на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_2,що мешкає: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, оскільки, на її думку ОСОБА_2 самовільно захопив частину земельної ділянки, яка знаходиться у її користуванні, встановив огорожу і перешкоджає їй користуватися землею для обслуговування свого будинку.

Будь-яких позовних вимог щодо самого житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_4 не заявляла.

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що заявлені вимоги ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2, та належить ОСОБА_2, який мешкає: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 не є співмірними із заявленими зустрічними позовними вимогами ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Крім того, ОСОБА_4 не надала суду доказів, яким чином факт відчуження житлового будинку призведе до утруднення або неможливості виконання рішення, яке буде прийняте по цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За таких обставин та вимог зазначених норм права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а ухвала суду першої інстанції скасуванню у зв'язку із порушенням норм процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2018 року - скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.04.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда