ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 травня 2019 року

м.Харків

справа № 643/19157/14-ц

провадження № 22-ц/818/2200/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2017 року, постановлене під головуванням судді Майстренко О.М., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 848,46 грн.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 14.02.2013 року у сумі 38 848,46 грн., а також судовий збір у розмірі 388,48 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2018 року у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду першої інстанції відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» задовольнити частково, стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 14.02.2013 року у сумі 23 000,80 грн. Відповідач просив також перерозподілити судові витрати.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що заочне рішення ухвалено судом без належного його повідомлення як відповідача у справі. Зазначає, що станом на 18.11.2016 року його заборгованість за кредитним договором становить 30 040,12 грн., а не 38 848,46 грн. Крім того, відповідач просив зменшити суму заборгованості за кредитним договором до 23 000,80 грн. з урахуванням вимог ч.3 ст. 551 ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач будучи належним чином повідомленим, не з'явився в судове засідання, що є підставою для заочного розгляду справи. Крім того, зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, тому наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.02.2013 року у сумі 38 848,46 грн.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ст. 158, п. 1 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного рішення, розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки, однак суд першої інстанції розглянув справу по суті.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 11 серпня 2017 року.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за його відсутності. У зв'язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що 14 лютого 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав в кредит 40 000 грн. шляхом відкриття кредитної лінії. Банк відкрив на ім'я відповідача поточний рахунок НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, видана платіжна картка (а.с.7 т.1). Сторонами погоджено тарифи на обслуговування кредитної картки (а.с.8 т.1).

Станом на 21 жовтня 2014 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 38 848,46 грн., з яких:

-26 000,38 грн. - заборгованість по тілу кредиту;

-7 601,35 грн. - прострочене тіло кредиту;

-5 246,73 грн. - заборгованість по відсоткам.

Як на підставу позовних вимог, ПАТ «Дельта Банк» посилався на те, що зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконав, станом на 21.10.2014 року сума його заборгованості становить 38 848,46 грн., яка підлягає стягненню.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 22 грудня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 14.02.2013 року у розмірі 38 848,46 грн. (а.с.43, 132-135 т.1).

Ухвалою суду касаційної інстанції від 20 липня 2016 року рішення Московського районного суду м.Харкова від 21 квітня 2015 року та ухвалу суду апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав того, що судами не враховано факт внесення відповідачем 13 січня 2015 року грошових коштів на погашення кредитної заборгованості у розмірі 5 000 грн. (а.с. 183-184 т.1).

У грудні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» надало до суду новий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 14.02.2013 року (а.с.213-214 т.1). З надано розрахунку вбачається, що станом на 18.11.2016 року заборгованість відповідача складає: 30 040,12 грн., з яких: 27 368,82 грн. - прострочене тіло кредиту, 2 671,30 грн. - відсотки.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Матеріали справи свідчать про те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором від 18.11.2016 року, наданий ПАТ «Дельта Банк», містить детальний опис руху коштів за кредитним договором від 14.02.2013 року, в тому числі позивачем врахована сума коштів у розмірі 5 000 грн., які відповідач вніс 13.01.2015 року на погашення заборгованості за кредитом (а.с.214 т.1).

Колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 14.02.2013 року у розмірі 30 040,12 грн., з яких: 27 368,82 грн. - прострочене тіло кредиту, 2 671,30 грн. - відсотки, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України, ст. 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ОСОБА_1 не заперечує проти наявної заборгованості за кредитним договором, проте вважає, що стягненню підлягає лише 23 000,80 грн. з 30 040,12 грн. Відповідачем подана заява про зменшення суми стягнення з урахуванням вимог ч.3 ст. 551 ЦК України та ч.2 ст. 616 ЦК України (а.с.69 т.2).

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України та ч.2 ст. 616 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача про зменшення суми стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки розрахунок, наданий позивачем від 18.11.2016 року, враховує здійснене ОСОБА_1 погашення заборгованості за кредитним договором 13 січня 2015 року на суму 5 000 грн. Вимоги ч.3 ст. 551 ЦК України та ч.2 ст. 616 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вини кредитора у порушенні зобов'язання відповідачем не встановлено та сума заборгованості включає в себе лише прострочене тіло кредиту та відсотки, без неустойки.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вказаного, заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2017 року підлягає скасуванню. Позовні вимоги ПАТ слід задовольнити частково. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором від 14.02.2013 року у розмірі 30 040,12 грн., з яких: 27 368,82 грн. - прострочене тіло кредиту, 2 671,30 грн. - відсотки. А також стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 300 грн. за подачу позовної заяви. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріали справи свідчать про те, що при подачі апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 237,72 грн. (а.с.94 т.2). Проте, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, сплаті підлягав судовий збір у розмірі 450 грн. (150% від 300 грн.). Тому з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 212,28 грн. (450 грн. -237,72 грн.).

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2017 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 14.02.2013 року у розмірі 30 040,12 грн., з яких: 27 368,82 грн. - прострочене тіло кредиту, 2 671,30 грн. - відсотки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 300 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 212,28 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук