Справа№592/3395/19
Провадження №2-о/592/104/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., секретар судового засідання Шипиленко О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свою заяву тим, що він з квітня 2015 р. призваний по мобілізації до ЗСУ на підставі указу Президента України №15 від 14.01.2015 р., де по травень 2017 р. за контрактом проходив військову службу у складі 25-го окремого мотопіхотного батальйону (25 ОМПБ, в/ч НОМЕР_1 , пп НОМЕР_2 ) займав посаду механік водій, має звання молодший сержант. У період з 12.07.2015 р. по 27.09.2015 р., з 22.02.2016 р. по 17.05.2016 р., з 13.06.2016 р. по 19.07.2016 р., з 20.09.2016 р. по 31.10.2016 р., з 31.01.2017 р. по 07.03.2017 р. безпосередньо приймав участь у бойових діях на сході України. У кінці лютого на початку березня 2014 р. перекинуті з Російської Федерації війська без розпізнавальних знаків окупували Кримський півострів. З цього моменту фактично розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України. 30.06.2016 р. він виконуючи бойові завдання поблизу с.Троїцьке Папаснянського району Луганської області потрапив під мінометний обстріл з боку збройних формувань Російської Федерації, у результаті чого отримав мінно вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, акуботравму. Про бойові дії в червні 2016 р. поблизу населеного пункту Троїцьке Луганської області свідчать дані засобів масової інформації. Дані статей, як і ціла низка іншої інформації, що міститься на сторінках Інтернет видань, підтверджують участь у бойових діях регулярних військ Російської Федерації у червні 2016 р. в районі населеного пункту Троїцьке Луганської області, і саме цим війська протистояли військові Збройні сили України, що відносились до складу 25-го окремого монопіхотного батальйону (25 ОМПБ, в/ч НОМЕР_1 , ппВ0676), де, зокрема, він, ОСОБА_1 , проходив військову службу. Свідоцтвом про хворобу від 04.05.2017 р. №346-п встановлено, що на тлі міно вибухової травми, отриманої в наслідок потрапляння під артилерійський обстріл (30.06.2016 р.) розвинувся посттравматичний стресовий розлад, наслідками якого є стійкий затяжний помірно виражений астено невротичний розлад, наслідками якого є стійкий затяжний помірно виражений астено невротичний стан з періодичними атаками проявами внаслідок перенесеної гострої реакції на стрес. Обмежений міжхребцевий остеохондроз шийного відділу хребта без порушення функції. Хронічний правобічний мезотимпаніт, ремісія. Хронічний гастродуоденіт фаза нестійкої ремісії, гастроезофагальна рефлюксна хвороба, фаза нестійкої ремісії. Хронічний панкреатит, фаза ремісії. Неалкогольний стеатогепатоз дійсно пов`язане із захистом Батьківщини. За станом здоров`я його визнано непридатним до військової служби у запас. Отже, саме в результаті збройної агресії та воєнного конфлікту, який був розпочатий Російською Федерацією проти України, він отримав травмування 30.06.2016 р. поблизу с.Троїцьке Луганської області. У зв`язку з цим, просить встановити юридичний факт травмування при виконанні обов`язків військової служби 30.06.2016 р. поблизу с.Троїцьке Луганської області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Представник заінтересованої особи - Міністерства соціальної політики України, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник заінтересованої особи- Російської Федерації, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи шляхом відправлення копії заяви та копій доданих до неї документів на адресу Посольства Російської Федерації в Україні за адресою: 03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 27, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили, відзив або заперечення на заяву не надали.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої Польовою поштою В0676 Військової частини від 14.05.2017 р. №0676/1405/337,- ОСОБА_1 в період з 12.07.2015 р. по 27.09.2015 р., з 22.02.2016 р. по 17.05.2016 р., 13.06.2016 р. по 19.07.2016 р., 20.09.2016 р. по 31.10.2016 р., 31.01.2017 р. по 07.03.2017 р. безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.30).

Згідно довідки, виданої Польовою поштою В0676 Військової частини №0676/080712 від 08.08.2016 р. вбачається, що ОСОБА_1 30.06.2016 р. одержав Мінно вибухову травму ЗЧМТ струс головного мозку, акуботравму. Під час бойового чергування в зоні АТО поблизу с.Троїцьке потрапив під мінометний обстріл. Знаходився в тверезому стані. В засобах захисту (а.с.85).

Зі свідоцтва про хворобу №346-п від 04.05.2017 р. вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено стійкий затяжний помірно виражений астено невротичний стан з періодичними атаками проявами внаслідок перенесеної гострої реакції на стрес. Обмежений міжхребцевий остеохондроз шийного відділу хребта без порушення функції. Хронічний правобічний мезотимпаніт, ремісія. Хронічний гастродуоденіт фаза нестійкої ремісії, гастроезофагальна рефлюксна хвороба, фаза нестійкої ремісії. Хронічний панкреатит, фаза ремісії. Неалкогольний стеатогепатоз. Захворювання пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.107-109).

Згідно виписного епікризу історії хвороби №6305 вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному обстеженні та лікуванні у клініці психіатрії з палатами для наркологічних хворих з 10.03.2017 р. по 05.05.2017 р. На підставі ВЛК непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. (а.с.92-93).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; блокада портів, узбережжя або повітряного простору, порушення комунікацій України збройними силами іншої держави або групи держав; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України; засилання іншою державою або від її імені озброєних груп регулярних або нерегулярних сил, що вчиняють акти застосування збройної сили проти України, які мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно переліченим в абзацах п`ятому - сьомому цієї статті діям, у тому числі значна участь третьої держави у таких діях; дії іншої держави (держав), яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження третьої держави, використовувалася цією третьою державою (державами) для вчинення дій, зазначених в абзацах п`ятому - восьмому цієї статті; застосування підрозділів збройних сил іншої держави або групи держав, які перебувають на території України відповідно до укладених з Україною міжнародних договорів, проти третьої держави або групи держав, інше порушення умов, передбачених такими договорами, або продовження перебування цих підрозділів на території України після припинення дії зазначених договорів.

Відповідно до ст.4 цього закону, у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховної Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни. Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії. З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

Згідно ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Наведене підтверджується прийнятими Верховною Радою України та Президентом України актами, якими фактично встановлено факт збройної агресії Російської Федерації проти України.

Так, 15 квітня 2014 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

27 квітня 2015 року Верховна Рада України своєю постановою затвердила Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської асамблеї Ради Європи, Парламентської асамблеї НАТО, Парламентської асамблеї ОБСЄ, Парламентської асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, в якому зазначено наступне: Україна залишається об`єктом воєнної агресії з боку Російської Федерації, яку вона здійснює, серед іншого, і через підтримку та забезпечення масштабних терористичних атак (абзац 1 Звернення); Верховна Рада України визнає Російську Федерацію державою-агресором та закликає міжнародних партнерів України визнати Російську Федерацію державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність Ради Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а так звані «ДНР» і «ЛНР» визнати терористичними організаціями (абзаци 6 та 8 Звернення); міжнародне співтовариство закликано визнати факт агресії проти України, окупації її території і посилити вимоги щодо повернення до міжнародно визнаних кордонів України, запобігши створенню небезпечного прецеденту у вигляді грубого порушення світового порядку та системи безпеки, що склалися після Другої світової війни (абзац 12 Звернення).

В подальшому Верховна Рада України Постановою від 21.04.2015 р. схвалила текст Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», у абзаці 1 пункту 1 якої констатовано, що збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року. У вказаній Заяві також зазначено, що і фактично, і юридично збройна агресія Російської Федерації проти України триватиме до повного відведення з території України всіх підрозділів Збройних Сил Російської Федерації, включно з підтримуваними нею найманцями, та повного відновлення територіальної цілісності України; крім того, наведено численні факти порушень Російською Федерацією своїх міжнародних зобов`язань, посягань на територіальну цілісність України, на які, в тому числі посилається і заявник в обґрунтування необхідності встановлення відповідного юридичного факту судом.

Крім того, Президент України Указом від 24 вересня 2015 року №555 ввів в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 вересня 2015 року «Про нову редакцію Воєнної доктрини України» та затвердив Воєнну доктрину України, в якій визнано та зафіксовано факт збройної агресії Російської Федерації проти України.

Верховною Радою України прийнято постанову від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.124 Конституції України, делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) зазначено, що частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з ч.1 та п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Обставини, які свідчать про факт збройної агресії Російської Федерації проти України є загальновідомим фактом, що його закріплено державою на законодавчому рівні і тому, на підставі ч.3 ст.82 ЦПК України, не потребують доказуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Апеляційного суду Сумської області, а саме №591/3016/16-ц від 27.03.2017 р., яке набрало законної сили.

За таких обставин, суд вважає встановленим, що внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації був травмований заявник, а тому порушено невід`ємне право на життя.

Факт травмування ОСОБА_1 під час виконання обов`язку військової служби встановлений у визначеному законом порядку та підтверджений відповідними доказами, які були досліджені у судовому засіданні, а тому враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 89, 200, 209, 229, 256, 258-259, 263-265, 294, 299, 300, 315-319 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт травмування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язків військової служби 30.06.2016 р. поблизу с.Троїцьке Луганської області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Б. Князєв