РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/12598/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/729/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Герасимчук М.К.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначено

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Федерації тхеквондо (ВТФ) України, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про відновлення становища, яке існувало до порушення його права - скасування протоколу Рівненського обласного осередку Федерації тхеквондо ВТФ України №2 від 30 червня 2010 року, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Федерації тхеквондо (ВТФ) України, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про скасування протоколу Рівненського обласного осередку Федерації тхеквондо (ВТФ) України та відшкодування моральної шкоди.

Просив відновити становище, яке існувало до порушення його права - скасувати протокол Рівненського обласного осередку Федерації тхеквондо (ВТФ) України від 30 червня 2010 року №2 про виключення йогозі складу членів осередку, стягнути солідарно з Громадської організації Федерація Тхеквондо (ВТФ) України, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 7000 грн та судові витрати по справі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджується із вказаним рішенням суду першої інстанції, вважає його таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що суд першої інстанції проігнорував судове рішення, яке підтверджувало, що у період прийняття відповідачем протоколу про його виключення ніякі керівні органи ФТУ не мали відповідних повноважень передавати повноваження осередкам та будь-яким особам, у тому числі щодо вирішення питань відносно виключення з організації, а відомості Федерації тхеквондо (ВТФ) України не були підтверджені у ЄДРПОУ на момент прийняття протоколу про його виключення.

Зазначає про помилковість визначення судом спірних відносини як корпоративних, оскільки згідно абз.2 п.1.1. п.3 постанови Пленуму Вищого господарського Суду України від 25 лютого 2016 року № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб. Федерація тхеквондо (ВТФ) України є громадською організацією, діяльність якої врегульована зовсім іншим законом, а тому відносини в такій організації не можуть бути корпоративними.

Стверджує, про порушення судом першої інстанції вимог ч.ч. 1,3, 4 ст.6 Закону України «Про об»єднання громадян», яка діяла на момент його виключення, де передбачено, що всі основні питання діяльності об`єднань громадян повинні вирішуватись на зборах всіх членів або представників членів об`єднання, які створюються і діють наоснові добровільності, рівноправності їх членів (учасників), самоврядування, законності та гласності, вони вільні у виборі напрямів своєї діяльності. Вказує, що відповідачі ці вимоги порушили, оскільки на засідання Президії Рівненського обласного осередку ФТУ його не запросили.

Вважає, що суд помилково зробив висновок, що всі питання організація повинна вирішувати самостійно, а суд не повинен у це втручатись.

Вказує, що із змісту протоколу про його виключення з осередку не вбачається, що на нього були накладені якісь стягнення у спосіб відповідно до Статуту ФТУ у редакції 2001 року, яка діяла на момент його виключення. Також із змісту протоколу не вбачається, що з його боку були якісь порушення, які б могли бути підставою для його виключення.

За наведеного просив скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області та прийняти нове про задоволення його позовних вимог.

Вказана апеляційна скарга вже була предметом перегляду Апеляційного суду Рівненської області від 05 вересня 2016 року, яким рішення суду першої інстанції від 08 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Однак, постановою Верховного Суду від 27 березня 2019 року рішення Апеляційного суду Рівненської області від 05 вересня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 просив залишити без задоволення подану апеляційну скаргу. Пояснив, що ОСОБА_1 в телефонному режимі був викликаний на засіданняобласного осередку Федерації тхеквондо (ВТФ) України від 30 червня 2010 року. Осередок налічував трьох членів і з`явились всі. Коли було оголошено порядок денний ОСОБА_1 покинув засідання. Він не виконував вказівки керівництва, підривав авторитет осередку, тому його і виключили із членів осередку (товариства). Об`єднання громадян засноване на добровільності, а з ОСОБА_1 не захотіли перебувати в одному об`єднанні. На даний час, після змін в законодавстві, перереєстрацію не проходили, вже кілька років осередок не веде будь якої діяльності.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , підтримав позицію довірителя та пояснив, що 30 червня 2010 року був свідком подій, що досліджуються, оскільки надав своє приміщення по АДРЕСА_1 для проведення засідання осередку. Дійсно після оголошення порядку денного, ОСОБА_1 грюкнув дверима та покинув засідання. Як громадську організацію закон їх не зобов`язував і вони не вели діловодство, відповідно відсутня будь-яка переписка чи кореспонденція про виклик ОСОБА_1 на засідання. Зазначає, що на той час осередок складався з трьох членів і їх зібрання за Положенням фактично являлось найвищим органом управління. Крім того зазначає, що позивач про виключення з членів виконкому знав, що вбачається з його скарг (2011 рік), а звернувся до суду в 2015 році. Рішення Харківського господарського суду щодо Федерації тхеквондо до їх спору немає ніякого відношення. Просив залишити без задоволення апеляційну скаргу.

ОСОБА_4 також просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Підтвердив пояснення співвідповідача та пояснив, що громадська організація заснована на добровільності, а в нього не було бажання перебувати з позивачем в одному осередку.

Представник Федерації тхеквондо (ВТФ) України в судове засідання не з`явився, хоч завчасно федерація повідомлялась про час і місце розгляду справи, однак заяв, клопотань не подав, а тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що втручання органів державної влади, в тому числі суду, у здійснювану в рамках закону діяльність об`єднань громадян законом не допускається. Протокол Президії Рівненського обласного осередку Федерації тхеквондо (ВТФ) України від 30 червня 2010 року № 2, яким виключено ОСОБА_1 , із членів осередку (товариства) не скасовано, громадська організація вправі повторно провести загальні збори первинної організації, заслухати особисті пояснення позивача і вирішити питання щодо його членства в громадській організації, врахувавши всі обставини, що заслуговують на увагу. Відповідно не були задоволені і похідні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів моральної шкоди.

Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 6 Закону України «Про об`єднання громадян», у редакції, чинній на момент виниклих правовідносин, об`єднання громадян створюються і діють на основі добровільності, рівноправності їх членів (учасників), самоврядування, законності та гласності. Вони вільні у виборі напрямів своєї діяльності. Обмеження діяльності об`єднань громадян може встановлюватись тільки Конституцією тазаконами України. Всі основні питання діяльності об`єднань громадян повинні вирішуватись на зборах всіх членів або представників членів об`єднання.

З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу № 1 від 01 лютого 2008 року Конференції про легалізацію шляхом повідомлення, легалізовано Рівненський обласний осередок Федерації тхеквондо (ВТФ) України, обрано президентом ОСОБА_2 (голова виконкому), ОСОБА_1 та ОСОБА_4 обрано членами виконкому та затверджено положення РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України (а. с. 31 том 1).

Відповідно до протоколу Президії РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України № 2 від 30 червня 2010 року згідно п. 3.8. Положення РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України ОСОБА_1 було виключено зі складу членів осередку у зв`язку з порушенням норм Положення (а. с. 55 том 1).

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про об`єднання громадян» в редакції,чинній на момент виникнення спірних правовідносин, втручання державних органів та службових осіб у діяльність об`єднання громадян, так само як і втручання об`єднання громадян у діяльність державних органів, не допускається, крім випадків, передбачених Законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 зазначено, що у разі виникнення спору щодо порушення об`єднанням громадян, їх посадовими особами і службовими особами прав і свобод громадянина, останній має право на підставі статті 55 Конституції України звернутися за захистом їх до суду. Визначення належностіпитань до внутрішньо організаційної діяльності або виключеної компетенції об`єднання громадян у кожному конкретному випадку вирішує суд в разі оскарження громадянином актів і дій таких об`єднань.

Отже, вважаючи свої права в громадській організації порушеним, ОСОБА_1 за вирішенням виниклого спору обґрунтовано звернувся до місцевого суду.

Відповідно до ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 їх не довів.

Зокрема, обставини про членство позивача у РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України з 01 лютого 2008 року по 30 червня 2010 року відповідачами не заперечується, його виключення з осередку вважають проведено правильно згідно Положення.

Відповідно п. 1.1, 1.3 статті 1 Положення РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України (далі - Положення) - РОО «Федерації тхеквондо (ВТФ) України» є місцевим осередком Всеукраїнської громадської організації фізкультурно-спортивної спрямованості, який об`єднує спортсменів, тренерів, суддів, інших фахівців тхеквондо (ВТФ) в досягненні мети і завдань, передбачених цим Положенням. Об`єднання здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Закону України «Про об`єднання громадян», Закону України «Про фізичну культуру і спорт», іншими законодавчими актами України, СтатутуФедерації тхеквондо (ВТФ) України та цього Положення.

Згідно п. 4.1, 4.2 Статуту Федерації тхеквондо (ВТФ) України, в редакції 2001 року, структурно Федерація складається із місцевих колективних осередків, що представляють інтереси областей України, м. Києва, м. Севастополя та Автономної республіки Крим. Осередки в своїй діяльності керуються цим Статутом, своїм Положенням, які приймаються їхніми вищими керівними органами і затверджуються Президією Федерації (пункт 4.2 вказаного Статуту).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 ст. 3 Положення, членство у РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України є добровільним та рівноправним і діє на основі індивідуального і колективного членства. Членами РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України можуть бути будь-які фізичні особи віком від 16 років та колективи підприємств, установ і організацій, зареєстровані (легалізовані) відповідно до Закону України «Про об`єднання громадян», які визнаютьПоложення РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України, сплачують членські внески та сприяють у здійсненні мети та завдань цього об`єднання. Всі члени РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України мають рівні права і обов`язки.

Згідно з п. 3.7 ст. 3 Положення, у випадку порушення цього Положення, невиконання рішень керівних органів РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України, скоєння неетичних дій щодо окремих членів РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України, або дій, спрямованих на підрив РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України в органах виконавчої влади, громадських та міжнародних організаціях, невиконання своїх обов`язків, пов`язаних з участю у діяльності РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України, завдання шкоди майну РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України на членів можуть бути накладені наступні стягнення: попередження, догана, виключення з членів РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України.

Пунктом 3.8 Положення передбачено припинення членства у РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України рішенням керівного органу у випадку цього Положення.

Відповідно до п.4.1, 4.8, 4.13 ст. 4 Положення, вищим керівним органом РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України є конференція. Поточну роботу а також виконання рішень Конференції виконує Президія РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України очолювана президентом, зокрема й приймає рішення щодо вступу і виключення з членів РОО.

Процедура скликання і проведення засідання Президії РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України в Положенні не прописана. Відповідно такої деталізації дій осередку громадської організації не містив і діючий на той час закон.

Щодо належного повідомлення позивача про призначене на 30 червня 2010 року засідання Президії та її кількісного складу, то як вбачається з пояснень відповідачів, що опосередковано підтверджується самим протоколом, на засіданні були присутні всі три члени осередку та відповідно Президії, яку покинув ОСОБА_1 після оголошення порядку денного про виключення його з осередку.

Як пояснили відповідачі, їх як громадську організацію закон не зобов`язував і вони не вели діловодство, переписку, відповідної кореспонденції про виклик ОСОБА_1 на засідання у них бути не могло та й він викликався по телефону. З членів осередку він був виключений, оскільки не виконував вказівки керівництва, підривав авторитет осередку.

Отже, виходячи з принципу диспозитивності, саме ОСОБА_1 мав довести ті обставини, що він був відсутній на засіданні Президії осередку, що його не повідомлення і прийняте рішення на Президії призвело до порушення його прав.

Виходячи з аналізу діючих на той час закону «Про об`єднання громадян» та Положення РОО, зокрема щодо порядку скликання членів Президії, на відповідачів не було покладено обов`язок доводити зворотне, зокрема належність повідомлення про засідання Президії позивача та зберігати кілька років (з 2010) докази цьому.

З оскаржуваного позивачем протоколу від 30 червня 2010 року № 2 вбачається, що на засіданні Президії РОО Федерації тхеквондо (ВТФ) України були присутні всі його 3 члени. Заслуговує на увагу пояснення відповідачів та їх представника, що розбіжність в кількості присутніх - 3 і проголосувавших - 2, пояснюється зокрема тим, що ОСОБА_1 покинув це засідання з його початку.

Щодо рішення господарського суду Харківської області від 15 липня 2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20 квітня 2015 року, на які посилається ОСОБА_1 , та зазначає, що згідно них всі керівні органи ФТУ (Президія, Ревізійна комісія та Президент Федерації тхеквондо (ФТФ) України за період 2009- липень 2015 року не мали повноважень діяти від імені ФТУ, то такі твердження апелянта не заслуговують на увагу.

Рівненський осередок не був стороною в тій справі та рішення в ній його не стосуються.

Рішення про виключення ОСОБА_1 приймала Президія Рівненського обласного осередку в межах своїх повноважень, і делегування повноважень від Федерації тхеквондо (ФТФ) України для виключення свого члена осередку ні за законом, ні за положенням не потребувала.

Згідно зі ст.23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї або близьких родичів та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В діях відповідачів відсутні протиправність дій, вина та причинний зв`язок з можливим спричиненням ОСОБА_1 моральної шкоди.

Оскільки позивачем не доведені первісні позовні вимоги заявлені, то відповідно не доведені і похідні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 7000 грн..

З матеріалів справи вбачається, що як мінімум в 2011 році ОСОБА_1 знав про виключення його з членів осередку громадської організації (т.2 а.с.10) а звернувся до місцевого суду 2 вересня 2015 року і в матеріалах справи (т.1 а.с. 184-185) міститься заява про застосування наслідків пропуску строків позовної давності.

Однак, як вбачається з роз`яснень даних в п.11 постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, оскільки позов є недоведеним, то підстав для застосування строку позовної давності немає.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в виді сплаченого судового збору не підлягають стягненню, оскільки ОСОБА_1 в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 червня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Федерації тхеквондо (ВТФ) України, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про відновлення становища, яке існувало до порушення його права та скасування протоколу Рівненського обласного осередку Федерації тхеквондо (ВТФ) України №2 від 30 червня 2010 року, про стягнення моральної шкоди, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 липня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук