Справа № 640/3045/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Балан Т.В.,
Позивач ОСОБА_1 27.02.2018 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд надати йому дозвіл на укладення договору дарування 1/5 частки квартири АДРЕСА_2 його матері ОСОБА_4
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 16.03.2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання для розгляду справи в загальному позовному провадженні.
25.05.2018 ухвалою суду за заявою представника позивача про витребування доказів, витребувано з Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
17.07.2018 ухвалою суду зобовязано Департамент служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради надати висновок щодо доцільності надання дозволу ОСОБА_1 на укладання договору дарування 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3, у якій зареєстрований неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником 1/5 частки АДРЕСА_4, що в м. Харкові. 1/2 частка квартири належить на праві власності ОСОБА_4, матері позивача, інша частка квартири належить на праві власності ОСОБА_2, який є дядьком позивачу та рідним братом ОСОБА_4
У вказаній квартирі є зареєстрованими позивач, відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_4 та неповнолітній син відповідача ОСОБА_5 23.08.2003 року.
ОСОБА_7 ОСОБА_8 власником квартири не є, у квартирі зареєстрований тільки з 15.11.2016 року.
Позивач має намір подарувати свою 1/5 частку квартири своїй матері та співвласниці 1/2 частки квартири ОСОБА_4. Однак у відповідності до діючого законодавства вчинення правочинів щодо нерухомого майна, у якому є зареєстрованим неповнолітній проводиться з дозволу Департаменту служб у справах дітей. Департамент служб у справах дітей не надав позивачу дозвіл на дарування 1/5 частки квартири третій особі, так як батьки неповнолітнього ОСОБА_8 не надають такого дозволу позивачу. Позивач направляв батькам неповнолітнього ОСОБА_8 прохання надати йому цей дозвіл, надати необхідні документи, однак прохання залишилось без реагування, незважаючи на те що позивач запевняє, що права неповнолітньої дитини на користування житлом не змінюється, його інтереси у разі укладення такого правочину не будуть порушені. ОСОБА_7 не є дитиною позивача, будь-яких обовязків щодо неповнолітньою відповідно до діючого законодавства України позивач не має. Вчинення правочину щодо дарування 1/5 частки квартири позивачем третій особі ( співвласнику) не порушує права неповнолітнього, не змінює та не виливає на право власності, право користування на це житло відповідачами та неповнолітнім. Крім того на праві власності батьки неповнолітнього мають будинок у смт. Бабаї, у якому і був зареєстрований неповнолітній ОСОБА_7 до 15.11.2016 року.
В судове засідання представник позивача, позивач не зявилися, в матеріалах справи міститься клопотання від 04.12.2018 представника позивача та від 19.03.2019, в якій вони просили суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_9 в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи судовими повістками, у звязку з чим суд розглядає справу за їх відсутності.
Треті особи ОСОБА_4, Департамент служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області в судове засідання не зявилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином.
ОСОБА_4 подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог.
05.11.2018 до суду надійшло клопотання Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області про розгляд справи за їх відсутності, надано висновок щодо доцільності надання дозволу ОСОБА_1 на укладання договору дарування 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3, у якій зареєстрований неповнолітній.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.
Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 1/5 квартири №4 в бул.40 по вул.Пушкінській у м.Харкові належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 27.11.2017, Ѕ вказаної квартири належить на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_4В на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 19.12.2017.(а.с.4-5)
Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку №118 від 10.12.2017, виданої КП «Жилкомсервіс» у квартирі АДРЕСА_5 місце проживання зареєстровано: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6. (а.с.7)
Згідно листа №149/0/202-18 від 23.01.2018 позивач ОСОБА_1 звернувся до Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради із заявою про надання дозволу на вчинення правочину на свою частку квартири, в якій зареєстровано місце проживання неповнолітнього.(а.с.8-9)
Відповідно копії листа на імя ОСОБА_2, ОСОБА_9 представника позивача ОСОБА_10, представник позивача звертався 26.12.2017 до відповідачів з проханням надати згоду на укладення ним договору дарування частки квартири АДРЕСА_6 своїй матері, співвласнику цієї квартири ОСОБА_4, не порушуючи право дитини на користування житлом.(а.с. 10)
Згідно наданої інформації на виконання ухвали суду від 24.05.2018 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції від 15.06.2017 вих.№9618/15.1-04-05, батьками неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 06.10.1977 р.н.(а.с. 38)
Відповідно до висновку щодо доцільності надання дозволу ОСОБА_1 на укладання договору дарування 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3, у якій зареєстрований неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради від 29.10.2018 № 685, при укладенні позивачем зазначеного правочину, житлові права та законні інтереси неповнолітнього не обмежуються.(а.с.63-64)
Позивач в позовній заяві стверджує, що він є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_11 і цей факт не спростований відповідачами у справі.
Відповідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Згідно ст.177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири;видавати письмові зобов'язання від імені дитини;відмовлятися від майнових прав дитини.
Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.
Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.
Таким чином, позивач, будучи співвласником квартири, що належить йому на праві спільної часткової власності обмежений у праві розпорядитися належною йому часткою квартири, оскільки для цього йому необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, який видається за наявності згоди батьків неповнолітньої дитини.
Враховуючи, що внаслідок укладання позивачем договору дарування 1/5 частки квартири АДРЕСА_2 його матері ОСОБА_4, права неповнолітнього на користування житловим приміщенням не будуть обмежуватися, не порушуються права неповнолітнього, що також підтверджується висновком Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради.
Також, суд звертає увагу на те, що відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_9 та їх представниками не було подано до суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування тверджень позивача щодо відсутності порушень прав їх неповнолітнього сина внаслідок укладення правочину.
На підставі викладеного та враховуючи доведеність позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та надання дозволу ОСОБА_1 на укладення договору дарування 1/5 частки квартири АДРЕСА_2 його матері ОСОБА_4
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 160, 223, 256, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя : Я.В. Губська