КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5807/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Шостої Київської державної нотаріальної контори про визнання дій протиправними та скасування постанови заступника начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України в м. Києві від 20 липня 2010 року про накладення арешту на земельну ділянку та зобов'язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року,

встановив:

у листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд скасувати арешт, накладений на належну йому земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 постановою слідчого відділу УСБУ у місті Києві від 20.07.2010 у кримінальній справі та зобов'язати Шосту Київську державну нотаріальну контору внести зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо заборони відчуження вказаної земельної ділянки.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року у відкритті провадження у справі було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник позивача - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства, позивач посилався на те, що постановою заступника начальника слідчого відділу УСБ України в м.Києві від 20 липня 2010 року було накладено арешт на належну йому земельну ділянку у зв'язку з визнанням її речовим доказом у кримінальній справі. Вказував, що наразі зазначена кримінальна справа об'єднана з іншими в кримінальне провадження під № 0000031 та знаходиться на стадії досудового розслідування. Позивач зазначав, що нормами чинного КПК України не передбачено його право на звернення з вимогами про зняття арешту з майна в межах кримінального провадження, оскільки він не є його стороною.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року у відкритті провадження у справі було відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що позивач не є підозрюваним, обвинуваченим або засудженим у кримінальному провадженні, у якому було накладено арешт на його майно, а тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

У ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (частина 2 статті 174 КПК України).

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації (частина 3 статті 174 КПК України).

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частинна 4 статті 174 КПК України).

Тобто, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлюється статтею 174 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Такий висновок міститься і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17, від 7 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц.

Правильними є висновки суду першої інстанції про те, що в КПК України (Закон №4651-VI від 13 квітня 2012 року) законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту з майна.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що у порядку, передбаченому КПК України, за вирішенням питання про зняття арешту з майна позивач не звертався, оскільки вважає, що йому буде відмовлено.

Враховуючи те, що спірне майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, клопотання власника майна повинно розглядатись слідчим суддею за місцем досудового розслідування у кримінальному провадженні або судом під час судового розгляду, а тому суд обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі, на підставі п. 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

За таких обставин, судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 23 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді