Справа № 368/292/19
Рішення

Іменем України

"22" квітня 2019 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого - судді Закаблук О.В.

При секретарі - Салій Я.С.

За участі:

Позивач - ОСОБА_1

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, суд, -

В С Т А Н О В И В :

07.03.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_3 право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 59,5 кв. м., житлова площа 35,4 кв. м., допоміжна площа 14,9 кв. м., площа літніх приміщень 9,2 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (прибудова під літ. а, ганок, погріб під літ. Б, сарай під літ. В, сарай під літ. Г, вбиральня під літ. Д, сарай під літ. Є, колодязь питний під літ. №1, ворота під літ. №2, огорожа під літ. №3), що знаходяться за адресою Київська область Кагарлицький район с. Шпендівка, вул. Центральна, 115.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обгрунтовує наступним.

30.05.2018 року помер ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_4 належав житловий будинок за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Шпендівка, вул. Центральна, 115, що підтверджується випискою з погосподарської книги Шпендівської сільської ради.

Отже, після смерті ОСОБА_4 залишився вищезазначений житловий будинок.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

25.03.2016 р. ОСОБА_4 було складно заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області та зареєстрований в реєстрі за №02.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів своєму сину ОСОБА_1 (далі-Позивач).

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_4 із спадкоємців за законом першої черги залишились дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1, тобто Позивач. Інших спадкоємців за законом першої черги не залишилось.

Відповідач ОСОБА_2 користуючись своїм правом звернулась до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявами про відмову від своєї частки спадщини та майна.

Позивач прийняв спадщину свого батька ОСОБА_4 шляхом подачі заяви до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори.

Оскільки інших спадкоємців за законом після ОСОБА_4 не залишилось, заповіт був складений на Позивача, дружина відмовилась від своєї частки спадщини та майна, Позивач як спадкоємець за заповітом має право на успадкування всієї спадщину ОСОБА_4, в тому числі і житлового будинку.

Після прийняття спадщини, з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину на весь спадковий будинок, Позивач звернувся до державного нотаріуса, який попросив Позивача надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на імя ОСОБА_4

На вимогу нотаріуса Позивач не зміг надати правовстановлюючий документ на будинок, оскільки такий документ за життя ОСОБА_4 не був виготовлений та отриманий, а також право власності не було зареєстровано. Тому нотаріус відмовив Позивачу в оформленні свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.

Позивач звернувся із запитом до ФОП ОСОБА_5.П. для зясування питання чи було зареєстровано ОСОБА_4 право власності на житловий будинок. На звернення Позивача було виготовлено технічний паспорт та надано відповідь, згідно якої повідомлено, що право власності за ОСОБА_4 не зареєстровано.

В звязку з чим, державним нотаріусом було рекомендовано Позивачу звернутись до суду щодо визнання за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок за адресою Київська область Кагарлицький район с. Шпендівка, вул. Центральна, 115, який належав ОСОБА_4

Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на житловий будинок за ОСОБА_4, а також прийняття спадщини іншими спадкоємцями, Позивач не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину весь житловий будинок за адресою Київська область Кагарлицький район с. Шпендівка, вул. Центральна, 115.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, - просить задовольнити позовні вимоги.

07.03.2019 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В.

22.03.2019 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято рішення про проведення слухання справи в загальному провадженні, призначено справу до розгляду, призначено справу до підготовчого судового розгляду на 10 год. 00 хв. 22.04.2019 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обгрунтовував свою позицію обствинами, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведено вище.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 22.04.2019 року, відповідачка ОСОБА_2 не з»явилася, хоча повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заявва клопотання відповідачки, в якому вона просить суд слухати справу без її участі, позов визнає, процесуальні наслідки визнання позову їй зрозумілі.

Визнання позову відповідачкою ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Проте, згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно, враховуючи місце розташування нерухомого майна, - житлового будинку, який розташовано за адресою: 09244, Київська область, Кагарлицький район, с. Шпендівка, вул. Центральна, будинок № 115, та положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України, так як в даному випадку має місце виключна підсудність, тобто, спір маєж слухатися виключно по місцю розташування нерухомого майна.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права.

Позивачем по справі є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, паспорт громадянина України серії СК 921618, виданий 8 грудня 1998 року Мінським відділом № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідачем по даній справі є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с. Шпендівка Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії СК 474351, виданий 13 лютого 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Спадкодавцем по даній справі є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 30 травня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ОК № 433054, яке видане 01 червня 2018 року виконавчим комітетом Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, помер 30 травня 2018 року у віці 78 років, про що 01 червня 2018 року складено відповідний актовий запис за № 9.

Місце смерті село Шпендівка Кагарлицького району Київської області.

Позивач по справі ОСОБА_1 є рідним сином спадкодавця, - ОСОБА_6.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії V УР № 0444959, виданий 29 жовтня 1963 року Шпендівською сільською радою Білоцерківського району Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_1 народився 27 вересня 1963 року в с. Шпендівка Кагарлицького району Київської області, про що 25 жовтня 1963 року зроблено відповідний запис за № 25.

В графі «батько» зазначений спадкодавець по даній справі, - ОСОБА_3.

30.05.2018 року помер спадкодавець по даній справі, - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ОК № 433054, яке видане 01 червня 2018 року виконавчим комітетом Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, помер 30 травня 2018 року у віці 78 років, про що 01 червня 2018 року складено відповідний актовий запис за № 9.

Місце смерті село Шпендівка Кагарлицького району Київської області.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 ЦК України).

Відповідно, з 30.05.2017 року відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно, місцем відкриття спадщини є село Шпендівка Кагарлицького району Київської області.

До складу спадкової маси, тобто, до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 входить, зокрема, нерухоме майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: 09244, Київська область, Кагарлицький район, с. Шпендівка, вул. Центральна, будинок № 115.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як встановлено судом в судовому засіданні, спадкодавець ОСОБА_3 за життя, а саме, - 25.03.2019 року склав заповіт, який посвідчено секретарем Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в взагалі все те, що на день його смерті буде належати йому і на що за законом матеиме право, заповів ОСОБА_1, який є позивачем по справі.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 із спадкоємців першої черги залишились:

- ОСОБА_1, - позивач по даній справі;

- ОСОБА_2, - відповідачка по справі.

Як встановлено судом в судовому засіданні, інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_4 не залишилось.

Враховуючи те, що інших спадкоємців першої черги після смерті спадкодавця по даній справі, - ОСОБА_4 не залишилось, як Позивач ОСОБА_1, так і відповідачка ОСОБА_2, як спадкоємці за законом першої черги мають право на успадкування всієї спадщини ОСОБА_3, яке не ввійшло до складу спадщини, причому, в рівних частках у відповідності до положень ч. 1 ст. 1267 ЦК України.

Що стосується позивача ОСОБА_1, то він спадщину після спадкодавця ОСОБА_3 прийняв у повній відповідності до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з довідки № 204, яка видана 01.06.2018 року виконкомом Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, ОСОБА_1 проживав разом із батьком, - ОСОБА_3 до дня його смерті 30 травня 2018 року і вів спільно з ним спільне господарство.

Що стосується відповідачки ОСОБА_2, то вона:

- в письмовій заяві на ім»я Кагарлицького районного державного нотаріуса від 26 липня 2018 року, (зареєстровано в реєстрі за № 14), відмовилася від своєї обов»язкової частки в спадщині ОСОБА_3;

- в письмовому клопотанні заяві від 22.04.2019 року, яка надійшла на адресу Кагарлицького районного суду визнала позов, чим фактично відмовилася від частки в спадщині спадкодавця, - ОСОБА_3.

Відповідно, що стосується відповідачки ОСОБА_2, то в даному випадку слід застосувати положення ст.ст. 1268, 1273 ЦК України.

Так, згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Далі, згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, що стосується вирішення спору в частині визнання пррава власності на спадкове майно за позивачем ОСОБА_1, то суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи положення ч. 1 та ч. 2 ст. 1268, ч. 1 та ч. 5 ст. 1273 Цивільного кодексу України, приймаючи спадщину спадкоємець приймає всю спадщину спадкодавця, а відмовляючись від спадщини, спадкоємець може відмовити тільки від всієї спадщини. Тому приймаючи чи відмовляючись від спадщини спадкоємець не може ставити певні умови, що певне майно він приймає і від іншого відмовляється.

Відповідно, Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину свого батька ОСОБА_4 шляхом подачі заяви до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори.

Оскільки інших спадкоємців за законом після ОСОБА_4 не залишилось, заповіт був складений на Позивача, дружина відмовилась від своєї частки спадщини та майна, Позивач як спадкоємець за заповітом має право на успадкування всієї спадщину ОСОБА_4, в тому числі і житлового будинку.

Після прийняття спадщини, з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину на весь спадковий будинок, Позивач звернувся до державного нотаріуса, який попросив Позивача надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на імя ОСОБА_4

На вимогу нотаріуса Позивач не зміг надати правовстановлюючий документ на будинок, оскільки такий документ за життя ОСОБА_4 не був виготовлений та отриманий, а також право власності не було зареєстровано. Тому нотаріус відмовив Позивачу в оформленні свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.

Позивач звернувся із запитом до ФОП ОСОБА_5.П. для зясування питання чи було зареєстровано ОСОБА_4 право власності на житловий будинок. На звернення Позивача було виготовлено технічний паспорт та надано відповідь, згідно якої повідомлено, що право власності за ОСОБА_4 на спадковий будинок не зареєстровано.

В звязку з чим, державним нотаріусом було рекомендовано Позивачу звернутись до суду щодо визнання за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок за адресою Київська область Кагарлицький район с. Шпендівка, вул. Центральна, 115, який належав ОСОБА_4

Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на житловий будинок за ОСОБА_4, а також прийняття спадщини іншими спадкоємцями, Позивач не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину весь житловий будинок за адресою Київська область Кагарлицький район с. Шпендівка, вул. Центральна, 115, тобто, вбачається порушення спадкового права спадкоємця ОСОБА_1, яке повинно бути відновлене шляхом винесення судового рішення про визнання права власності на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, який залишився після спадкодавця.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України №6 від 30.05.2007 р. «Про судову практику у справах про спадкування», Постановою Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», ст. ст. 328, 392, 1223, 1261, 1267, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 174 175, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянином України, паспорт громадянина України серії СК 921618, виданий 8 грудня 1998 року Мінським відділом № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на наступне нерухоме майно:

- будинок (загальна площа приміщень 59,5 кв. м., житлова площа 35,4 кв. м., допоміжна площа 14,9 кв. м., площа літніх приміщень 9,2 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (прибудова під літ. а, ганок, погріб під літ. Б, сарай під літ. В, сарай під літ. Г, вбиральня під літ. Д, сарай під літ. Є, колодязь питний під літ. №1, ворота під літ. №2, огорожа під літ. №3), що знаходяться за адресою Київська область Кагарлицький район с. Шпендівка, вул. Центральна, 115, який належав спадкодавцю, - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 30 травня 2018 року, свідоцтво про смерть серії І ОК № 433054, яке видане 01 червня 2018 року виконавчим комітетом Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, які належали спадкодавцю на момент його смерті.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.