Справа № 541/1811/18
Номер провадження 2/541/75/2019
10 квітня 2019 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Городівського О. А.,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
20 серпня 2018 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_2.
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що він є одноособовим власником будинковолодіння № 255, по вул. Гоголя в м. Миргороді Полтавської області. У вказаному будинку зареєстрована ОСОБА_3, яка не є співвласником вказаного будинковолодіння та не проживає в ньому з 2016 року.
На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 серпня 2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 10.04.2019 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання у судове засідання не зявився, про причину своєї неявки суд не повідомив, не подав відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Встановлено, що ОСОБА_2 є одноособовим власником будинковолодіння № 255, по вул. Гоголя в м. Миргороді Полтавської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 22, 24).
Згідно з довідкою, виданою відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтаської області № 02-08/3147 від 29.08.2018 ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22,24).
Згідно з довідкою голови вуличного комітету ОСОБА_3 з лютого 2016 року дотепер не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23).
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 не проживає у будинку протягом останніх кількох років, то вона, відповідно до ст. 72 ЖК України, втратила право на користування вищевказаним житловим приміщенням.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому ОСОБА_3 необхідно визнати такою, що втратила право на користування приміщенням будинковолодіння № 255, по вул. Гоголя, м. Миргород Полтавської області.
Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Керуючись ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 13; 81; 62; 141; 258; 264; 265; 280; 281; 282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, 08.10.1969 р. н., РНОКПП НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку № 255 по вул. Гоголя у місті Миргороді Полтавської області.
Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, РНОКПП - НОМЕР_2 понесені судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О. А. Городівський