ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 400/234/19

провадження № 22-ц/4809/1098/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Кіселика С.А., (суддя доповідач),

суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи: позивач АТ КБ «ПриватБанк»;

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2019 року, за участю судді Колесник С.І. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.03.2010 між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідач не виконує покладені на неї договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом. Внаслідок чого утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 14089 грн. 30 коп., в зв`язку з чим представник позивача змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору. Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору в сумі 3394 грн. 08 коп., відсотки за користування кредитом в сумі 217 грн. 55 коп. та штраф (фіксована складова) в сумі 500 грн. 00 коп., а всього в сумі 4111 грн. 63 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» у відшкодування понесених судових витрат 560 грн. 55 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі зазначив, що банк не згодний із рішенням в частині відмови судом у стягненні на користь Банку частини процентів, вважає, що рішення в цій частині ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір на підставі досліджених доказів суд першої інстанції встановив, що 10.03.2010 між ПАТ КБ Приватбанк і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання Анкети заяви, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання виконав, в той час як відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, за розрахунками позивача, в сумі 14089 грн. 30 коп., із яких 3394 грн. заборгованість за кредитом; 8059 грн. 27 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1488 грн. 84 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи в сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 647 грн. 11 коп. (процентна складова).

Частково задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь банку заборгованість в сумі 4111грн. 63 коп., яка складається із заборгованості по кредитному договору в сумі 3394 грн. 08 коп., процентів за користування кредитом в сумі 217 грн. 55 та штрафу в сумі 500 грн. 00 коп., суд мотивував своє рішення тим, що Умови і правила надання банківських послуг, які встановлюють право кредитора змінювати процентну ставку в односторонньому порядку, а також ті, що встановлюють неустойку (пеню та штраф) мають бути підписані позичальником або ж суду мають бути надані інші докази того, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно взяв на себе зобов`язання зі сплати змінених в односторонньому порядку відсотків та неустойки у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.5 - 8 ) вбачається, що Банк з 01.09.2014 року підвищив розмір процентної ставки з 30% до 34,80%, а 01.04.2015 року підвищив вказаний розмір ще раз, до 43,20% річних.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.1056-1 ЦК України ( в редакції, що була чинною на час укладення договору), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та

інших факторів.

Встановлений договором розмір процентів не може бути

збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому

порядку.

Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи

змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

В подальшому, після внесення змін зазначена вище норма права визначала, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

В правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі за №6-1374цс17, суд вищої інстанції дійшов висновку про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ КБ «ПриватБанк», в визначений ст.1056-1 ЦК України шлях, належним чином, письмово повідомило позичальника про зміну процентної ставки, а також доказів отримання відповідачем вказаного листа, про зміну умов договору, під розписку в матеріалах справи немає.

Суд не приймає до уваги посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на Умови та правила надання банківських послуг згідно яких, боржник зобов`язаний самостійно отримувати виписки про стан картрахунків, у тому числі відслідковувати розмір процентної ставки, оскільки вказані умови договору, щодо повідомлення протирічать визначеному Законом порядку є нікчемними.

Згідно із ст. ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» підвищило процентну ставку за користування кредитом без належного повідомлення про це відповідача, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню лише в межах попередньої відсоткової ставки.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018 року.

За таких обставин судом було проведено перерахунок заборгованості за користування кредитом із застосуванням попередньої відсоткової ставки (30% річних).

Доводи позивача щодо безпідставності проведення судом перерахунку заборгованості за процентами із застосуванням попередньої відсоткової ставки 30% суперечать як діючому законодавству так і судовій практиці.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ч.1 статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Таким чином, керуючись ст. 367,ст. 368, ст. 374, ст. 375, ст.377, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31 липня 2019 року.

Суддя доповідач С.А.Кіселик

Судді: О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко