ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3385/16-ц Номер провадження 22-ц/814/197/19Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - судді - Одринської ТВ.,

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

за участю секретаря - Коротун І.В.

за участю учасників справи: ОСОБА_2, її представника - адвоката Шерстюк А.О., ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Полтавської міської ради, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Третьої Полтавської державної нотаріальної контори, Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Полтавської міської ради. в якому просилавизнати за нею як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7, право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 550 кв.м. В обґрунтування позову вказала, що спірна земельна ділянка належала її померлому чоловіку на праві приватної власності, проте вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, в зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не отримав державний акт на вказану земельну ділянку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Полтавської міської ради, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Третьої Полтавської державної нотаріальної контори, Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку - задоволено .

Визнано за ОСОБА_2 як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7, право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 550 кв.м.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що померлому ОСОБА_7 на праві приватної власності належала спірна земельна ділянка в садівничому товаристві, тому до позивача як до спадкоємця за законом, яка своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, прийшли всі права на вказану земельну ділянку.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_4 - особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що дане рішення впливає на його права та обов'язки, оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що рішенням Загальних зборів членів СТ « Берізка» від 24.06.2007 року йому було надано спірну земельну ділянку у користування, після смерті колишнього члена садівничого товариства - ОСОБА_7 Позивач ніколи не була членом садівничого товариства, надана нею довідка від голови СТ № Берізка» не відповідає дійсності, є підробленою, з приводу чого він звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначила, що апелянт створює перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, що підтверджується заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави. Крім того, вказує, що апелянт ніколи не був членом садівничого товариства « Берізка», надана ним довідка є підробленою, з приводу чого вона звернулась до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, який був чоловіком позивача у справі - ОСОБА_2 / а.с. 5,7/.

17 вересня 2004 року Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 326 після смерті ОСОБА_7.

Спадкоємцями після померлого є його дружина - позивач у справі, а також донька померлого - ОСОБА_5, яка відмовилась від спадщини.

Відповідно до довідки, наданої Головою садівничого товариства « Берізка № 1», ОСОБА_7 був членом садівничого товариства з 03.04.1986 року, виготовлення проекту на володіння землі було проведено 10.05.1994 року, земельна ділянка НОМЕР_1, площею 550 кв.м. приватизована з січня 1999 року /а.с. 25/.

Постановою державного нотаріуса Третьої Полтавської державної нотаріальної контори від 16 серпня 2016 року, відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_7, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу / а.с.24/.

Згідно відповіді Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради від 13.03.1998 року № 153-р земельна ділянка АДРЕСА_1/ площею 550 кв.м., передана у приватну власність гр.. ОСОБА_7, в зв'язку з чим на ім'я останнього видано державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 29 січня 1999 року / а.с. 10/.

Апелянт ОСОБА_4 оспорюючи рішення місцевого суду, вказував, що суд дійшов передчасного висновку про визнання права власності за позивачем на спірну земельну ділянку, оскільки після смерті члена СТ « Берізка» ОСОБА_7, жоден з його членів сім'ї до садівничого товариства не вступив, належних та допустимих доказів щодо належності спірної земельної ділянки її померлому чоловіку, позивачем не надано.

Крім того, вказує, що він є належним користувачем спірної земельної ділянки, оскільки вона була виділена у користування рішенням Загальних зборів членів СТ « Берізка» від 24.06.2007 року.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до довідки, виданої головою СТ « Берізка» 16 березня 2013 року, ОСОБА_4 є членом садівничого товариства і користується земельною ділянкою НОМЕР_1, площею 564 кв.м., яка надана йому у 2007 році / а.с. 62/.

Згідно запиту суду апеляційної інстанції, Полтавським міським управлінням земельних ресурсів та земельного кадастру листом за № 01-04-01-07/498 від 05 квітня 2019 року, надано копію сторінки 45 Книги записів ( реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Ленінської районної Ради народних депутатів, в тому числі з реєстрацією державного акту на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_7 та завірену копію другого примірника державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 29.01.1999 р на ім'я ОСОБА_7, який зберігається в Полтавській міській раді.

Також, даним листом зазначено, що станом на 04.04.2019 року гр.. ОСОБА_7 не отримував вищевказаний державний акт.

Статтею 1218 ЦКУ передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (день смерті або день оголошення померлим). Оскільки після виділення в натурі земельної ділянки право на земельну частку (пай) зникає, воно не може буди успадковане.

Враховуючи те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами належність спірної земельної ділянки на праві приватної власності її померлому чоловікові, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання права власності на дану земельну ділянку в порядку спадкування , оскільки вона ввійшла до складу спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи першочерговість набуття права власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_7, законність користування даною земельною ділянкою ОСОБА_4, колегією суддів не перевіряється, оскільки це не має правового значення для вирішення справи.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Оскільки, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року-залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2019 року.

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ______________ А.І.Дорош ______________ В.М.Триголов