Справа № 263/362/14-ц
Провадження №2-п/263/28/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Ребеко О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.05.2014 року позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені. Стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 010-2008-1403 від 07.05.2008 року у розмірі 1427899,86 грн., а також в дольовому порядку судові витрати по справі.

26.03.2019 року адвокат ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав заяву про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не погоджується з зазначеним рішенням суду, оскільки судом не в повній мірі досліджено факти, що викладені в позовній заяві та мають істотне значення для справи, та посилається на те, що ОСОБА_2 не зявилась у судове засідання та не повідомила про причини неявки з поважних причин, оскільки повістки про виклик в судове засідання не отримувала, і не могла отримати. Вся судова кореспонденція направлялася за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, пров. Кленовий, 3, за якою ОСОБА_2 не проживає з 2008 року, в тому числі на час ухвалення заочного рішення. Аналогічно за вказаною адресою не проживав і другий відповідач у справі ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами цивільної справи. Крім того, про те, що відповідачі зареєстровані та постійно мешкають за адресою: АДРЕСА_1, достеменно було відомо позивачу, оскільки ОСОБА_2 повідомляла банк про зміну місця проживання. Неповідомлення відповідачів у встановленому законом порядку про розгляд справи позбавило останніх можливості надати свої пояснення та докази, які мають істотне значення для вирішення справи. Також, в обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача, зазначив, що розрахунок заборгованості, наданий банком на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором, не є належним та допустимим доказом, оскільки його здійснено не у відповідності з умовами кредитного договору, зазначена банком сума заборгованості по кредиту є невірною. Розрахунок заборгованості судом належним чином не перевірявся, не були залучені експерти для перевірки його достовірності, в матеріалах справи немає жодного документу, якій свідчив би про компетентність та кваліфікацію осіб, які здійснили вказаний розрахунок заборгованості. У звязку з наведеними просить скасувати заочне рішення суду від 21.05.2014 року, призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, передати справу на розгляд Соломянського районного суду м. Києва за територіальною підсудністю.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання надіслав заяву, в якій просить розглянути заяву про скасування заочного рішення без участі ОСОБА_2 та без його участі, заявлені вимоги підтримав.

Представник ПАТ «Універсал Банк» у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, ознайомившись з заявою про перегляд заочного рішення, матеріалами цивільної справи № 263/362/14-ц, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 263/362/14-ц, позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені. Стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 010-2008-1403 від 07.05.2008 року у розмірі 1427899,86 грн., а також в дольовому порядку стягнуто судові витрати по справі.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об'єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

В матеріалах справи знайшло своє підтвердження посилання представника відповідача ОСОБА_2 про те, що остання не була у встановленому законом порядку повідомлена про дати судових засідань з розгляду вказаної цивільної справи, зокрема, про дату судового засідання, яке відбулося 21.05.2014 року та в якому ухвалено заочне рішення, оскільки судові повістки надсилалися на адресу, за якою ОСОБА_2 не мешкала з 2013 року, про що мається відповідна інформація з ГУДМС в Донецькій області. Судова повістка також повернута на адресу суду з відміткою про те, що ОСОБА_2 за адресою: м. Маріуполь, пров. Кленовий, 3 не мешкає.

Водночас, з'ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надала доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при ухваленні заочного рішення від 21.05.2014 року. Незгода з розрахунком заборгованості, що мається в матеріалах справи, не може вважатися істотним доказом.

З урахуванням того, що заявник не зазначила посилання на докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і вплинули б на рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Крім того, у відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У звязку з наведеним, суд не вбачає посилань відповідача на будь-які докази, які мають істотне значення для справи та не були досліджені судом, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішення по суті та обґрунтуванням для апеляційної скарги, а тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284-288 ЦПК України, ceд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В.Кулик