Справа № 463/2035/18 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2896/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Фейір К.О.

з участю представника АТ «КБ «ПриватБанк» - Гнатишака О.В., Урмандієва В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 13 серпня 2010 року в розмірі 49 071,61 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 13 серпня 2010 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 8 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає терміну дії картки. Погашення заборгованості повинно здійснюватись відповідно до умов договору. Проте, зобов`язання щодо своєчасного внесення вказаних у договорі платежів відповідачем були порушені, унаслідок чого станом на 31 березня 2018 року виникла заборгованість по кредиту, відсоткам, пені та комісії, загальний розмір якої з урахуванням штрафів склав 49 071 грн 61 коп. Оскільки відповідач продовжував ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашав, просив позов задоволити стягнувши борг у примусовому порядку.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 серпня 2010 року в розмірі 49 071, 61 грн.

Рішення суду оскаржило АТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку, затаким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору або не після несплати чергового платежу.

Вказує, що такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та позицією Верховного Суду по справі № 591/8058/15-ц від 01.03.2018 року.

Також зазначає, що згідно з довідкою про карти клієнта видані за договором основною карткою за договором є картка за № НОМЕР_2, яка була надана клієнту 13.08.2010 року, зі строком дії 03/14, яка, в подальшому, була перевипущена на вимогу клієнта та 23.12.2011 року ОСОБА_1 надана картка за № НОМЕР_1 зі строком дії до 09/15, тобто до 30 вересня 2015 року.

Звертає увагу суду, що під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.

Про факт отримання кредитної картки № НОМЕР_1 також свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої чітко вбачається, що Відповідач користувався вказаною карткою, знімав кошти з банкоматів. здійснював оплату в магазинах, вказані операції є неможливими без фізичного пред`явлення кредитної картки.

Відтак, на думку скаржника, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦПК України) - з 30 вересня 2015 року, тобто банк звернувся з позовною заявою в межах строку позовної даності.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»Гнатишака О.В. в підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 в їх спростування, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 29 жовтня 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд виходив з тих обставин, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності.

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. З міст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Судом встановлено, що 13 серпня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 8 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України , договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Даний кредитний договір є договором приєднання (ст. 634 ЦК України), складається із заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

З анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання Банківських послуг у ПриватБанку від 13.08.2010 року убачається, що ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Кредитка "Універсальна" (а.с.7). Анкета-заява підписана відповідачем ОСОБА_1 . Крім того, 13.08.2010 року ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та про ознайомлення з фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів (а.с.8).

Відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, була повідомлена про зміст цих умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у самій анкеті-заяві.

Згідно з приписами положень ст. 634, 638 ЦК України, відповідачка, підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналася до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1. цього ж Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно доводів апеляційної скарги та наявних в матеріалах справи доказів, на підставі укладеного 13 серпня 2010 року між банком та ОСОБА_1 кредитного договору, остання цього ж дня отримала картку № НОМЕР_2 із строком дії до 03/14. В подальшому картка була перевипущена на вимогу ОСОБА_1 та 23 грудня 2011 року їй надано картку за № НОМЕР_1 зі строком дії до 9/15, тобто до 30 вересня 2015 року.

Факт отримання кредитної картки НОМЕР_1 додатково підтверджується фотографією ОСОБА_1 з кредитною карткою в момент її отримання та виписка по її рахунку, з якого вбачається, що остання користувалася вказаною карткою, знімала кошти з банкоматів, здійснювала оплату в магазинах.

Після укладення кредитного договору, Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Колегія суддів вважає, що сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору.

Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Враховуючи норму ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису Відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те. що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами кредитного договору та є не допустимими доказами.

Відповідач підписанням Заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Таким чином, з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений кредитний договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором б/н від 18 липня 2010 року, станом на 31 березня 2018 року, наданого банком, загальна сума становить 49071,61 грн., з яких:

8480,19 грн - заборгованість за кредитом;

36813,49 грн - заборгованість за процентами;

965 грн - заборгованість за комісією;

2812,93 грн - заборгованість по судовим штрафам.

Колегія суддів вважає, що банк надавши кошти відповідачу шляхом встановлення кредитного ліміту згідно Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", а також тарифів, виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання ОСОБА_1 кредиту, шляхом встановлення кредитного ліміту та видачі кредитної картки та її перевидачі, остання за НОМЕР_1 зі строком дії до 9/15, тобто до 30 вересня 2015 року.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В даному випадку, строк дії кредитної картки НОМЕР_1, збігає - 30 вересня 2015 року, в зв`язку з чим, саме з цього моменту ПАТ КБ «Приват Банк» втрачає право на нарахування процентів, неустойки, пені, комісії за кредитним договором. Слід звернути увагу, що у такому випадку права ПАТ КБ «Приват Банк» захищаються статтею 625 ЦК України.

Дана позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного суду викладених в постановах, від 28.03.2018 року справа № 444/9519/12.

Враховуючи умови кредитного договору, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 серпня 2010 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приват Банк» та ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість яка утворилася станом на 30 вересня 2016 року в розмірі 24617,67 грн з якої:

8480,19 грн - заборгованість за кредитним;

12674.55 грн - заборгованість за відсотками;

650 грн - комісія;

2812,93 грн. - штрафи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового та передчасного висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки як убачається з розрахунків заборгованості, строк дії картки відповідача ОСОБА_1 до 30 вересня 2015 року (повернення кредиту в повному обсязі), а з позовом Банк звернувся 17 квітня 2018 року - в межах загального строку позовної давності.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» підлягає до часткового задоволення, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2018 рокускасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи розмір судового збору сплаченого банком за подачу позовної заява і апеляційної скарги, а також розмір задоволених позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2202,5 грн.

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в сумі 24617,67 гривень за простроченим договором №б/н від 13 серпня 2010 року яка складається з наступного:

8480,19 гривень - заборгованість за кредитним;

12674.55 гривень - заборгованість за відсотками;

650 гривень - комісія;

2812,93 гривень - штрафи, та 2202,5 гривень судових витрат - пропорційно задоволених вимог.

В решті вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01 липня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.