Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 457/8/16-ц

провадження № 61-33885св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: Трускавецька міська рада Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, -товариство з обмеженою відповідальністю «Трускавецький водоканал»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_5 , на рішення Трускавецького міського суду Львівської області, у складі судді Грицьківа В. Т., від 10 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області, у складі колегії суддів: Шандри М. М., Левика Я. А., Шумської Н. Л., від 07 лютого 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Трускавецької міської ради Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - товариство з обмеженою відповідальністю «Трускавецький водоканал» (далі - ТзОВ «Трускавецький водоканал»), про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25 квітня 2013 року Трускавецька міська радаЛьвівської області ухвалила рішення № 514 «Про затвердження проектів землеустрою, вилучення, надання та зміну цільового призначення земельних ділянок», пунктами 18, 18.1 якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , надано у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) площею 0,0158 га по АДРЕСА_2 для ведення садівництва за рахунок земель міської ради, не наданих у власність та користування (категорія земель - землі сільськогосподарського призначення).

Вказане рішення позивач вважає незаконним та таким, що порушує його права та інтереси, з тих причин, що він є власником частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а на суміжній (спірній) з ним земельній ділянці розташований каналізаційний колектор по збору дощових та талих вод. Колектор донедавна знаходився у напівзруйнованому аварійному стані. Власники сусідніх земельних ділянок по АДРЕСА_2, у тому числі громадяни ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , власники будинку АДРЕСА_3 , які не мають доступу до міської каналізаційної системи, стоки дощової та фекальної каналізації скеровували у ґрунт. Звідти води потрапляли у невеличкий струмок, отруюючи все навкруги. Позивач власними силами та за власні кошти, за погодженням з ТзОВ «Трускавецький водоканал» здійснив ремонтні роботи на каналізаційному колекторі збору дощової води. ТзОВ «Трускавецький водоканал» зверталось до міського голови Трускавця з проханням залишити у власності Трускавецької міської ради земельну ділянку, по території якої проходить каналізаційний колектор, що забезпечує каналізацією частину АДРЕСА_4 у зв`язку з необхідністю вільного доступу, проїзду, ремонту та експлуатації вказаного колектора. Але Трускавецька міська рада прийняла рішення, яким безоплатно передала у власність громадянам земельну ділянку для ведення садівництва, на якій розміщений міський каналізаційний колектор.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити, визнати незаконним та скасувати рішення органу місцевого самоврядування у частині виділення відповідачам земельної ділянки, скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, скасувати державну реєстрацію права власності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 10 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункти 18, 18.1 рішення Трускавецької міської ради Львівської області № 514 «Про затвердження проектів землеустрою, вилучення, надання та зміну цільового призначення земельних ділянок» від 25 квітня 2013 року. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0158 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_2 , видане на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0158 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_2 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Трускавецькою міською радою при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано вимог Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27 червня 2008 року, не звернуто уваги на лист ТзОВ «Трускавецький водоканал» про неможливість передання у власність або користування земельної ділянки по АДРЕСА_2 , оскільки на її території знаходиться каналізаційний колектор, не встановлено передбачених обмежень (заборон) на користування земельною ділянкою, сервітутів, охоронних зон для обслуговування колектора.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 10 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що міський суд правильно виходив з протиправності оскаржуваного рішення як такого, що прийнято без дотримання вимог санітарних норм, оскільки прийняття оскаржуваного рішення призвело до обмеження безперешкодного доступу працівників ТзОВ «Трускавецький водоканал» до колектора, утруднило організацію правильної експлуатації його та технічного обслуговування, що також стосується прав та інтересів позивача, як власника житлового будинку, що використовує систему каналізації.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У березні 2017 року ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_5 ,подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасуватирішення Трускавецького міського суду Львівської області від 10 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржені судові рішення ґрунтуються на неповному з`ясуванні обставин справи. Матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що на спірній земельній ділянці розташований каналізаційний колектор. Каналізаційні комунікації наявні на суміжній земельній ділянці площею 0, 0137 га, а не на земельній ділянці, яка є предметом спору площею 0, 0158 га. Позивачем також не надано належних доказів на підтвердження того, що ним за власні кошти було відремонтовано каналізаційний колектор, який не перебуває на балансі ТзОВ «Трускавецький водоканал». Судами неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права. Окрім того, позивач не довів порушення свої прав оскаржуваним рішенням міської ради та є неналежним позивачем у цій справі. Санітарні зони міською радою не встановлені.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 457/8/16-ц розподілено судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ТзОВ «Трускавецький водоканал», про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності призначено до судового розгляду.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У поданих запереченнях на касаційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на те, що доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті оскаржених судових рішень. Судами достовірно встановлено, що на спірній земельній ділянці розташований каналізаційний колектор, який забезпечує каналізуванням частину АДРЕСА_4 , а тому спірна земельна ділянка не може бути передана у приватну власність.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 квітня 2013 року Трускавецька міська рада Львівської області ухвалила рішення № 514 «Про затвердження проектів землеустрою, вилучення, надання на зміну цільового призначення земельних ділянок», пунктами 18, 18.1 якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , надано у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) площею 0,0158 га по АДРЕСА_2 для ведення садівництва за рахунок земель міської ради, не наданих у власність та користування (категорія земель - землі сільськогосподарського призначення).

Судами було досліджено матеріали адміністративної справи № 457/1243/13-а та встановлено, що на земельній ділянці площею 0,0158 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_1 , розташований каналізаційний колектор, що підтверджується актом проведення перевірки від 27 лютого 2014 року, який складений посадовими особами Трускавецької міської ради та ТзОВ «Трускавецький водоканал», схемою прокладки каналізаційного колектора.

ТзОВ «Трускавецький водоканал» зверталося до міського голови м. Трускавця із зверненням № 892 від 06 липня 2012 року про неможливість передання у власність або користування земельної ділянки по АДРЕСА_2 , оскільки на її території знаходиться каналізаційний колектор, який переукладений за кошти позивача.

Позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання недійсним акта суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів громадян.

Статтею 6 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» передбачено, що державна політика у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення будується на принципах державного управління і регулювання відносин у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення, гарантованого першочергового забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб.

Відповідно до пункту 15 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190, санітарна охорона у сфері централізованого питного водопостачання та водовідведення, об`єкти, зони санітарної охорони, встановлення їх меж та поясів особливого режиму, вплив потенційних джерел, забруднювачів, обмеження господарської та іншої діяльності на цих територіях здійснюється відповідно до Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

Виробники та споживачі зобов`язані забезпечити охорону і цілісність систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, які перебувають у них на балансі (трубопроводи, спорудами, засоби обліку, люки, колодязі, гідранти тощо), не допускати їх пошкодження, затоплення й розморожування, очищати від льоду та снігу ляди колодязів, стежити за цілісністю встановлених пломб, забезпечувати відведення поверхневих вод від колодязів.

Не дозволяється складання матеріалів і предметів, накопичування сміття ближче ніж за 5 м від осі водопровідних і каналізаційних мереж і пристроїв та в межах охоронних санітарних зон; самовільне спорудження над водопровідними і каналізаційними мережами та пристроями будь-яких будівель та предметів благоустрою; здійснювати роботи на мережах централізованого питного водопостачання та водовідведення, відкривати ляди колодязів, спускатися в них, регулювати засувки без присутності представників виробника.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 1998 року N 2024 «Про правовий режим зон санітарної охорони водних об`єктів» з метою забезпечення охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних та оздоровчих потреб встановлюються зони санітарної охорони. Залежно від типу джерела водопостачання (поверхневий, підземний), ступеня його захищеності і ризику мікробного та хімічного забруднення, особливостей санітарних, гідрогеологічних і гідрологічних умов, а також характеру забруднюючих речовин встановлюються межі зон санітарної охоронита їх окремих поясів. Межі зон санітарної охорониводних об`єктів визначаються проектом землеустрою. Межі зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюються органами місцевого самоврядування на їх території за погодженням з державними органами земельних ресурсів, санітарно-епідеміологічного нагляду, охорони навколишнього природного середовища, водного господарства та геології.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлюєнаявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов правильного висновку, що пункти 18, 18.1 рішення Трускавецької міської ради Львівської області від 25 квітня 2013 року № 514 «Про затвердження проектів землеустрою, вилучення, надання на зміну цільового призначення земельних ділянок», якими затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та надано їм у спільну сумісну власність вказану земельну ділянку для ведення садівництва за рахунок земель міської ради, безпосередньо порушують права та інтереси власників будинків - користувачів каналізаційного колектора, який розташований на спірній земельній ділянці, що встановлено судом та не спростовано відповідачами.

Вказане рішення міської ради, яким передано у приватну власність спірну земельну ділянку, на якій знаходиться каналізаційний колектор, прийнято без урахування специфіки використання земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти водовідведення. Суди дійшли висновку, що передача спірної земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 негативно впливає на забезпечення безперешкодного доступу працівників комунальних підприємств до системи каналізації, організацію правильної експлуатації колектора, проведення ремонту, технічного обслуговування, чистки та промивки, а також інших поточних робіт для належного забезпечення роботи колектора.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для захисту прав та інтересів позивача, як власника будинку, який використовує систему водовідведення і приймав участь в її будівництві, врахувавши й суспільні інтереси.

Суд касаційної інстанції в силу вимог статті 400 ЦПК України позбавлений можливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильних висновків судів по суті спору.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 10 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович