КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/8220/2019 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Сушко Л.П., Мельника Я.С.

за участю секретаря: Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в місті Києві про визнання договору поруки припиненим.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що за виконавчим листом Подільського районного суду м.Києва від 20 листопада 2009 року у справі №2-2720/09 з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Надра» було стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі - 30 971,45 доларів США, що еквівалентно - 238 480,17 грн. та судовий збір в сумі - 1700 грн.

Вказані суми коштів було стягнуто у відповідності до умов кредитного договору від 07 червня 2006 року, що укладався між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 та умов договору поруки, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Позивач поисилався на те, що правовідносини за договором поруки є припиненим у силу вимог ст. 598, ч.4 ст.559, 1050 ЦК України, оскільки вимогою про дострокове стягнення боргу банком від 26 березня 2008 року було змінено строк виконання основного зобов`язання за кредитом. Між тим, до суду із позовом банк звернувся 14 травня 2009 року, а саме із пропущенням 6-ти місячного строку на його повернення.

Позивач просив суд визнати припиненими зобов`язання, що виникли за договором поруки від 07 червня 2006 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи, оскільки Банк скористався правом зміни строку виконання основного зобов`язання та невчасно звернувся з позовом про стягнення заборгованості, пропустивши шестимісячний строк.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник Банку зауважує, що суд першої інстанції при стягненні заборгованості з ОСОБА_2 та інших поручителів вірно з`ясував обставини справи, а саме те, що порука не була припинена на момент подачі позову.

Вважає, що звернення позивача з даним позовом є ухилянням від виконання рішення суду про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 та представник відповідача Кондратюк О.А . підтримали свої позиції, інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає у повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для застосування положень ч. 4 ст. 559 ЦК України відсутні, тому що порука не може бути припинена після ухвалення рішення суду у справі про стягнення, у тому числі, з поручителя кредитної заборгованості, під час вирішення якої суд обов`язково перевіряє строк дії поруки..

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 червня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», далі - ПАТ «КБ «Надра» та/або Банк) та ОСОБА_3 (далі - Позичальник) укладено Кредитний договір №657/П/55/2006-840, відповідно до якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі - 40 000,00 доларів США зі сплатою 11 % річних на споживчі цілі із строком користування до 07.06.2016 року (п.1.1, 1.2, 1.3.1, 1.4 Договору).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №657/П/55/2006-840 від 07 червня 2006 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 (далі - Поручитель) укладено 07 червня 2006 року Договір поруки, за умовами якого, Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_3 , взятих на себе зобов`язань, що витікають з вищевказаного Кредитного договору в тому числі з повернення кредиту до 07 червня 2016 року (п.1.1. Договору).

Вказаний договір підписано сторонами, що свідчить про те, що вони погодились із його умовами, що також підтверджено п.5.1 його умов.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань по кредитному договору, 26 березня 2008 року Банк підготував претензії Поручителю, в яких вимагав погасити перед Банком заборгованість за кредитом та процентами станом на 11 лютого 2008 року за кредитним Договором №657/П/55/2006-840 від 07 червня 2006 року (а.с. 37).

14 травня 2009 року Банк подавав позов до Подільського районного суду м.Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за вказаним кредитним договором.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 30.11.2009 року вказаний позов ПАТ КБ «Надра» задоволено повністю та стягнуто з солідарно ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість за Кредитним договором в розмірі - 30 971,45 доларів США та судові витрати(а.с.17-18).

ОСОБА_2 був присутній під час розгляду справи та позов визнав частково.

Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов?язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов?язання не пред?явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов?язання не встановлений або встановлений моментом пред?явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред?явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Так, у постанові Верховного Суду України від 6 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16 вказується, що відмова в задоволенні позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя є правильною.

Аналогічний висновок зроблено і постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 у справі № 317/503/16.

Колегія суддів зазначає, що сукупність обставин для покладення на поручителів солідарної відповідальності за повернення кредиту є преюдиційною та виключає можливість їх спростування в цьому спорі, якщо судове рішення набуло законної сили та підлягає виконанню.

Таким чином, оскільки є вищенаведене рішення суду, яке набрало законної сили і яким задоволені вимоги кредитора до позичальника та поручителів, підстав для застосування положень статті 559 ЦК України немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: