Єдиний унікальний номер 229/769/18 Номер провадження 22-ц/804/1562/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Розпутько Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 18 лютого 2019 року у цивільній справі № 229/769/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» про визнання договору емфітевзису недійсним (суддя першої інстанції Петров Євген Вікторович), -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» про визнання договору емфітевзису недійсним.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що вона є власницею земельної ділянки площею 4,68 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території селищної ради Новоселівка Перша Ясинуватського району Донецької області.

18.02.2018 року їй стало відомо, що між нею та відповідачем по справі нібито було укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), який був зареєстрований 05.04.2016 року. Дана обставина стала їй відома з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.02.2018 року №114389997.

Крім вищевказаної земельної ділянки їй також належить: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,470 га та площею 0,180 га, якими користується відповідач на праві оренди. Весь час існування договірних відносин між нею та відповідачем вона вважала, що між ними укладалися тільки договори оренди. А саме, договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) між нею та відповідачем не укладалося і вона не ставила будь яких підписів.

Позивач просила суд першої інстанції визнати недійсним договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 05.04.2016 року, укладений між нею та ТОВ «Агро-Бета» - емфітевтом, площею 4,68 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , що знаходиться на території Новоселівка -1 селищної ради Ясинуватського району Донецької області, який зареєстровано Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради 05.04.2016 року, № 14102517. Зобов`язати відповідача повернути їй належну земельну ділянку площею 4,68 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоселівка-1 селищної ради Ясинуватського району Донецької області. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 18 лютого 2019 року в задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» про визнання договору емфітевзису недійсним відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5300,00 грн. та витрати пов`язані із проведенням судової лінгвістичної експертизи в розмірі 6200,00 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодилася позивач - ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду 08 травня 2019 року.

Позивач просила Донецький апеляційний суд скасувати рішення Дружківського міського суду від 18 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» про визнання договору емфітевзису недійсним. Ухвалити рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку з тим, що апеляційна скарга не відповідала вимогам, передбачених ст. 356 ЦПК України, а саме: пропущено строк на апеляційне оскарження, не сплачено судовий збір.

28 травня 2019 року на адресу Донецького апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про усунення недоліків.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 03 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 12 червня 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 220,221), копія апеляційної скарги позивача відповідачем по справі отримана (а.с. 221). Відзив на апеляційну скаргу від відповідача по справі до Донецького апеляційного суду не надійшов.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 червня 2019 року справу призначено до розгляду на 18 липня 2019 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_2 не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 227).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на висновок судово-лінгвістичної експертизи суд вважає, що при укладенні договору емфітевзису представником ОСОБА_3 від імені власника земельної ділянки ОСОБА_2 перевищення повноважень не мало місце.

Вказаний висновок суперечить нормам матеріального та процесуального права і не відповідає встановленим обставинам по справі.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 4,68 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться на території Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області.

23 лютого 2011 року ОСОБА_2 склала довіреність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до якої надала їм усі необхідні повноваження у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами з будь-яких питань, які стосуються її, як власника земельної ділянки площею 4,680 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що розташована на території Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 , виданий Ясинуватською районною державною адміністрацією 14.02.2006 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 вересня 2005 року за реєстровим № 3485, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.170.00426) (а.с. 37).

01 жовтня 2011 року між власником земельної ділянки ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 з одного боку та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» з іншого боку був укладений договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) площею 4,68 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться на території Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області. Строк дії договору - 100 років (а.с. 34-36).

Договір емфітевзису був зареєстрований 11 квітня 2016 року в управлінні адміністративних послуг Чернігівської міської ради Чернігівської області (а.с. 8 зв. бік).

Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, його моральним засадам.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини 5 вказаної вище статті, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається із частини 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Як вбачається із частини 3 статті 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Перевищення повноважень - це довільне збільшення представником обсягу права на здійснення правочинів, який встановлено вказівкою того, кого представляють або нормами права. При перевищенні повноважень представник зі своєї ініціативи розширює межі наданого йому повноваження, не погодивши такий відступ із довірителем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на те, що підставою позову була та обставина, що нею була надана довіреність на управління належної їй земельної ділянки. Відповідно до тексту довіреності, вона уповноважила довірену особу бути її представником в усіх уповноважених підприємствах, установах та організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування з питань управлінням належною їй земельної ділянки. Для цього йому було надано право, укладати договори лише оренди, обміну, визначаючи всі істотні та факультативні умови договорів за власним розсудом та одержувати належну по цих договорах орендну плату грошима чи в натуральній формі, вносити необхідні платежі за земельну ділянку.

В 2018 році їй стало відомо, що між нею та відповідачем був укладений договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), який був зареєстрований у 2016 році. Даний договір було укладено представником, який діяв на підставі довіреності. В тексті довіреності не було зазначено право укладати повіреним договору емфітевзису щодо належної їй земельної ділянки. Вона особисто не надавала згоди на укладання саме договору емфітевзису і ніяким чином не схвалювала дії представника.

Зазначені доводи нічим не спростовуються.

З тексту довіреності від 23.02.2011 року вбачається, що ОСОБА_6 надала довіреність на представництво, якою уповноважила ОСОБА_4 та ОСОБА_8 бути її представниками з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, комунальних, господарських та інших органах, підприємствах, установах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в тому числі, але не обмежуючись, в органах виконавчої влади та місцевого самоврядування, судах будь-якої юрисдикції з усіма правами, які надано процесуальним законодавством позивачу, відповідачу, третій особі, нотаріату, земельних ресурсів, підприємствах центру державного земельного кадастру, а також у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами з будь-яких питань, які стосуються її, як власника земельної ділянки площею 4,680 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що розташована на території Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Для цього нею надано їм право: представляти її інтереси з усіх без винятку питань, що стосуються її як власника земельної ділянки,оформлювати та подавати усі необхідні документи; одержувати відповідні рішення, довідки, укладати та підписувати від її імені усі дозволені законодавством правочини щодо обміну земельних ділянок на будь-яку іншу земельну ділянку укладати договори оренди земельної ділянки; договори про внесення змін до укладених договорів; представляти її інтереси в судах і т.і.

Таким чином ОСОБА_2 надала довіреністю повноваження представляти її інтереси з усіма необхідними повноваженнями, в тому числі у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами з будь-яких питань, які стосуються її, як власника земельної ділянки площею 4,68 га, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Тобто, поряд з іншими діями, нею надано право представникам на укладання конкретних договорів, а саме: правочинів щодо обміну земельних ділянок та договору оренди земельної ділянки. Повноваження повіреного на укладання договору емфітевзису відносно земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 від імені ОСОБА_1 довіреність не містить.

Зазначеним спростовуються доводи представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» щодо того, що довіреність надає право бути представниками ОСОБА_1 з усіма необхідними повноваженнями з будь-яких питань, які стосуються її, як власника земельної ділянки. Текст довіреності уточнює, що для виконання цих повноважень надано право і зазначено конкретний перелік дій, на які мають право представники, в тому числі укладання договорів лише обміну та оренди. Укладання будь-яких інших договорів в довіреності не зазначено.

За встановлених обставин, укладаючи 05 квітня 2016 року договір про надання права користування земельною ділянкою (емфітевзису) площею 4,68 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , представник ОСОБА_1 перевищив свої повноваження, тобто довільно збільшив обсяг прав на здійснення правочинів, який встановлено вказівкою позивача, оскільки укладання саме такого договору не було передбачено довіреністю, чим порушив права позивача.

Представник зі своєї ініціативи розширив межі наданого йому повноваження, не погодивши такий відступ із довірителем і не отримавши наступного схвалення правочину довірителем.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання договору емфітевзису недійсним, суд першої інстанції в обґрунтування послався як на доказ лише на висновок судової лінгвістичної експертизи № 056/182 від 11 червня 2018 року, проведеної ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України», згідно якої:

1) текст абзацу 4 довіреності не дає лінгвістичних підстав стверджувати, що зміст висловлення «представляти мої інтереси з усіх без винятку питань, що стосуються мене як власника земельної ділянки, оформлювати та подавати усі необхідні документи» розкривається й конкретизується в наступних висловлюваннях абзацу 4;

2) з погляду лінгвістичної кваліфікації текст довіреності не містить вказівки на те, що обсяг наданих повноважень не включає повноваження на укладення договору емфітевзису;

3) текст довіреності не дає лінгвістичних підстав стверджувати, що перелік дій, право на які надається довіреністю, наведений в абзаці 4, є вичерпним (а.с. 96).

Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновок експертизи відображає погляд лінгвістичної кваліфікації, лексичне оформлення і пунктуацію досліджуваної довіреності, її інтерпретацію . Мотивувальна частина експертизи утримує висновок про те, що припущення, що обсяг наданих довіреністю повноважень включає повноваження на укладення договору емфітевзису не призводить до змістовних невідповідностей між частинами тексту довіреності. Виходячи з чого зроблено висновок про те, що довіреність надає повноваження на укладання договору емфітевзису. Таким чином, дослідження та його заключна частина не утримують категоричних однозначних висновків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 вказаної вище статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції прийнято за належний доказ висновок, який ґрунтується на припущеннях.

Правову оцінку представленим доказам, і зокрема довіреності, суд першої інстанції не надав, обмежившись висновками експертизи про лінгвістичні підстави тексту довіреності, що призвело до висновків, які не відповідають встановленим обставинам по справі.

Оскільки позовні вимоги про визнання договору емфітевзису підлягають задоволенню, то і підлягає поверненню позивачці спірна земельна ділянка.

Вказане вище узгоджується з Висновками Верховного Суду, висловленими у Постановах від 08 травня 2019 року у справі № 229/1722/17, провадження № 61-4317св19 та від 20 травня 2019 року у справі № 229/92/18, провадження № 61-48512св18.

Оскільки апеляційним судом встановлено неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинами справи, то є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 704,80 грн. за подання позовної заяви; суму судового збору у розмірі 1057,20 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 18 лютого 2019 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір про надання права користування земельною ділянкою для сільскогосподарських потреб (емфітевзис), яка розташована на території Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області площею 4,68 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , який укладений 01 жовтня 2011 року між ОСОБА_6 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета, зареєстрованого 05 квітня 2016 року в управлінні адміністративних послуг Чернігівської міської ради Чернігівській області.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» повернути ОСОБА_1 належну їй на праві власності земельну ділянку площею 4,68 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Бета» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 22 липня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна