Ухвала

29 липня 2019 року

місто Київ

справа № 761/46060/17

провадження № 61-13419ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі ЄДРСР).

Аналіз ЄДРСР свідчить, що у грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

(далі - ФОП ОСОБА_1 ), в якому просила розірвати договір від 02 березня 2017 року про надання юридичних послуг та стягнути з відповідача на її користь 15 000 грн.

Вобґрунтування позову зазначала, що 02 березня 2017 року із

ФОП ОСОБА_1 нею було укладено договір, відповідно до якого, останній зобов`язався надати юридично - консультативні послуги щодо визнання недієздатним її сина; оскарження судових рішень; представництва інтересів в суді, а вона - оплатити надані послуги. На виконання умов договору сплатила відповідачу 15 000 грн за квитанцією від 02 березня 2017 року та видала довіреність на ім`я відповідача. Проте відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав та кошти не повернув.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2019 року позов задоволено. Розірвано договір про надання юридичних послуг, укладений 02 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 . Стягнуто із відповідача на користь позивачки сплачену нею грошову винагороду, за договором про надання юридичних послуг від 02 березня 2017 року в розмірі 15 000 грн та судовий збір у розмірі 1 280 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 червня 2019 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2019 року залишено без змін.

09 липня 2019 року засобами поштового зв`язку ФОП ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 31 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за скаргою ФОП ОСОБА_1 . необхідно відмовити, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 761/46060/17 становить 15 000 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого як на час подання касаційної скарги (1921 грн х 100 = 192 100 грн, згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік») так і на час пред`явлення позову до суду (1 600 грн х 100=160 000 грнзгідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»).

Розмір оспорюваної за касаційною скаргою суми становить 16 280 грн.

Крім майнових вимог про стягнення коштів, позивачем також заявлені вимоги немайнового характеру, про розірвання договору про надання юридичних послуг.

Справа № 761/46060/17 не належить до категорій справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Верховний Суд визнає справу № 761/46060/17 малозначною, як справу незначної складності.

ФОП ОСОБА_1 вважав, що судові рішення у справі № 761/46060/17 підлягають касаційному оскарженню, оскільки справа має для нього виняткове значення виходячи із стягнутої суми та розміру його щомісячного доходу, а крім того касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки рішення судів попередніх інстанцій суперечать практиці Верховного Суду.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

ФОП ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 761/46060/17.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 5 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).

Крім того Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви № 26293/18 від 9 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Застосування критерія малозначності до справи № 761/46060/17, провадження по якій відкрито 19 грудня 2017 року, було передбачуваним, тим більше для ОСОБА_1 , як особи що надає послуги у сфері права та має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Доводи ФОП ОСОБА_1 про те, що справа має для нього виняткове значення виходячи із розміру стягнутої суми 16 280 грн та його щомісячного доходу в сумі 17 233, 33 грн суд визнає необґрунтованими. Закон України «Про виконавче провадження» обмежує розмір відрахувань із заробітної плати або інших доходів, для того аби боржник не залишився без засобів до існування.

Підстав вважати, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, судом не встановлено.

При цьому судами попередніх інстанцій надано оцінку обставинам та правовідносинам, що виникли у даній конкретній справі між

ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якій на час укладення договору

02 березня 2017 року виповнилось 83 роки.

Отже касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; справа № 761/46060/17 була розглянута судами першої та апеляційної інстанцій, які мали повну юрисдикцію, наявність обставин передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлена, тому відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, не підлягає задоволенню клопотання ФОП Ткачук В. П. про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2019 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у цивільній справі № 761/46060/17 за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 31 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 04 червня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович