Провадження № 22-ц/812/1289/19 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Миколаїв

справа № 487/4394/18-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2

про стягнення аліментів на дитину

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 6 червня 2019 року суддею Гаврасієнком В.О. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного рішення не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Позивачка зазначала, що з 28 серпня 2014 року перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, який розірвано 2 березня 2018 року. Мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Достатньої матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, участі у вихованні сина не приймає.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 є підприємцем, володіє мережею майстерень в містах Миколаєві та Одесі, користується автомобілем преміум класу та є фінансово спроможним чоловіком, ОСОБА_1 , зменшивши розмір вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на сина в розмірі 4000 грн. щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 , діючи через представника, позов визнав частково та посилався на те, що його дійсні доходи дозволяють йому виплачувати аліменти в розмірі не більш ніж 2 000 грн., а заявлений позивачкою розмір аліментів перевищує потреби дитини.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 червня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_5 , в розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з 6 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. З відповідача також стягнуто 768, 40 грн. судового збору. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , діючи через представника, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Апелянт посилався на те, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не врахував відомості декларації платника єдиного податку за 2017 рік, за перше півріччя 2018 року та довідку податкового органу; не звернув увагу на те, що задекларовані суми не є його чистим доходом; позивачка не довела свої витрати на дитину, а її твердження про те, що він не надає матеріальної допомоги, спростовуються розписками про отримання коштів у період з квітня по серпень 2018 року.

Правом відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалась.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК).

За правилами частини 3 цієї норми суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Аліменти в твердій грошовій сумі визначаються за заявою одержувача (частина 1 статті 184 СК). Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2014 року до 2 березня 2018 року (а.с.8,9 том 1).

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7 том 1).

ОСОБА_2 є працездатною, здоровою особою, має статус фізичної особи - підприємця (з надання послуг) з 2002 року та є платником єдиного податку (а.с.19,20 том 1). Відповідач володіє мережею майстерень у м. Миколаєві та м.Одесі (а.с. 24-32 том 1).

Інших аліментних зобов`язань відповідач не має.

На підтвердження свого доходу відповідач надав копію податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2017 рік, в якій зазначено річний дохід - 27 800 грн. та довідку ДПІ в Інгульському районі м. Миколаєва, яка свідчить про обсяг отриманого відповідачем доходу за перше півріччя 2018 року - 30 000 грн.(а.с. 124-125 том 1).

Проте реальні витрати відповідача за цей період значно перевищують ці доходи.

Так, тільки витрати ОСОБА_2 на погашення кредиту за період 2017 року складають більш ніж 300 000 грн. У січні 2018 року відповідачем сплачені кредитні кошти в розмірі більш ніж 132 000 грн. (а.с. 89, 90 том 1).

Витрати відповідача на рекламу за п`ять місяців 2017 року склали 7 300 грн.(а.с. 33-37). Витрати на оренду торгівельних площ з грудня 2017 року - 4700 грн. щомісячно (а.с. 128 том 1).

ОСОБА_2 , як підприємець, має численні рахунки в АТ «Укрсоцбанк», відомості про які свідчать про рух коштів значного розміру у період 2017-2018 років (а.с. 118-127, 127-130 том 2).

Доказів того, що оплата кредиту чи інші витрати відповідача здійснювалась за рахунок коштів матері ( ОСОБА_7 ), суду не надано.

У власності ОСОБА_2 знаходиться автомобіль преміум класу марки VW CC 2.0 tdi (а.с. 90 том 1).

Крім того, апеляційний суд враховує, що в період квітня-серпня 2018 року ОСОБА_2 добровільно передано позивачці на утримання сина гроші в загальному розмірі 19 600 грн.(а.с.116-123 том 1), що дорівнює щомісячному платежу в розмірі 3800 грн.

Отже, доводи апелянта про те, що він не спроможний за своїм доходом сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн., апеляційний суд вважає непереконливими.

Не можна погодитись і з посиланням ОСОБА_2 на те, що визначений судом розмір аліментів є занадто великим для утримання дитини у порівнянні з прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку (1699 грн.). Прожитковий мінімум (56,6 грн. на день), якщо і може забезпечити фізіологічний мінімум, конче необхідний для існування людини, але є недостатнім для належного гармонійного розвитку дитини та задоволення її вікових соціальних потреб (відвідування дитячого садку, дитячих майданчиків, гуртків тощо).

Не може бути підставою для скасування судового рішення і посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не довела своїх витрат на дитину, оскільки право на отримання аліментів та їх розмір закон не пов`язує з доведеністю попередніх витрат такого розміру.

Відповідно до положень статті 186 СК контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органами опіки та піклування, в тому числі за заявою платника аліментів.

Апеляційний суд також не може прийняти до уваги вимогу апелянта визначити аліменти у частці від його доходу. Як зазначалось вище, відповідно до приписів частини 3 статті 181 СК спосіб утримання (частка від доходу або тверда грошова сума) обирається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Отже, враховуючи встановлені обставини, а саме матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього рухомого майна, реальні витрати платника аліментів, а також сплату ним аліментів в добровільному порядку на утримання в такому ж розмірі, апеляційний суд дійшов висновку, що розмір аліментів та спосіб їх сплати обрані судом першої інстанції у відповідності до вимог статей 181, 182, 184 СК. Посилання суду на попередню редакцію статей 182,184 СК на основний висновок суду не вплинули.

Підстав для скасування судового рішення або зменшення розміру аліментів апеляційний суд не вбачає.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

……………………………………………….

Повну постанову складено 25 липня 2019 року