МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 473/1913/17
Провадження №22-з/812/39/19
24 квітня 2019 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого - Темнікової В.І.,
суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2018 року, -
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду змінити, стягнувши з позивача на його користь грошову компенсацію за відступ від ідеальної частки у розмірі 11335 грн., посилаючись на необґрунтованість рішення суду, а також на його невідповідність вимогам матеріального та процесуального права.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2018 року в частині розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині позовних вимог нове рішення, а саме:

Розділити житловий будинок АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до висновку експерта Миколаївського відділення Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз МЮУ № 17-1294/1295/1296/1297 повторної судової будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 28 серпня 2018 року.

Виділити ОСОБА_2 у власність частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка складається з житлової кімнати площею 15,7 м2, житлової кімнати площею 20,2 м2, сіней площею 11,3 м2, кухні площею 14,8 м2, а також з господарських будівель та споруд: літньої кухні літер Б-1, сараю літер Е-1, погребу п/д літер Б-1, тамбуру б-1, вбиральні літер Ж-1, воріт №2, питного колодязя №4, хвіртка №5, що становить 35/100 частин житлового будинку.

Виділити ОСОБА_1 у власність частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка складається з житлової кімнати площею 15,2 м2, житлової кімнати площею 16,2 м2, житлової кімнати площею 22,9 м2, сіней площею 11,6 м2, кухні площею 7,1 м2, коридор площею 5,6 м2, санітарного вузла площею 1,1 м2, а також з господарських будівель та споруд: сараю В-1, воріт № 3, питного колодязя №1, ганку а-1г, що становить 65/100 частин житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за відхилення від ідеальних часток співвласників у праві власності на житловий будинок у розмірі 11335 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання розподілу судових витрат, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати в розмірі 960 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст. 270 ЦПК України).

Отже, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до підпункту «в» п. 4, ч. 1, ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суд апеляційної інстанції зазначає, зокрема, про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріали справи свідчать про те, що при подачі апеляційної скарги на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2018 року, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 960 грн. (а.с.204). Його апеляційна скарга була задоволена, тому сплачений ним судовий збір за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з ОСОБА_2 на його користь.

Як убачається з тексту постанови Миколаївського апеляційного суду від 06 березня 2019 року, при ухваленні вказаної постанови, питання щодо розподілу судових витрат вирішено не було.

Враховуючи викладене, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити та ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат за подачу апеляційної скарги в розмірі 960 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 270 , 141, 368, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Ухвалити у справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за подачу апеляційної скарги на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2018 року в розмірі 960 (дев'ятсот шістдесят) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст додаткової постанови складено 24 квітня 2019 року