Номер справи 237/1395/19
Номер провадження 2/237/703/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.07.19 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучко Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Махно Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Курахове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2019 року ОСОБА_1 звернуласьдо Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач зазначає, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . З червня 2014 року відповідачі у вказаній квартирі не проживають, їх особистих речей в приміщенні немає і квартирою вони не цікавляться. Участь в утриманні та облаштуванні житла відповідачі не беруть, що завдає додаткових незручностей та збільшує оплату за житлово-комунальні послуги, що формуються з урахуванням кількості осіб, що зареєстровані в спірному приміщенні та, крім цього, через реєстрацію відповідачів в спірному житлі позивач не може оформити субсидію після суттєвого підвищення тарифів на житлово-комунальні послуги, що впливає на її матеріальний стан у зв`язку з чим вона не може в повному обсязі користуватися своїми правами та змушена звернутись до суду.

Ухвалою суду від 10.04.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У судове засідання, позивач не з`явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Станом на 09 липня 2019 року відзив на позов від відповідачів до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Мар`їнського районного суду Донецької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі були належним чином повідомлені, заперечень на позов не подали.

У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

З копії договору купівлі-продажу від 07 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила трикімнатну квартиру номер вісім жилої площі 41,5 кв.м., загальної площі 58,2 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_2 номер АДРЕСА_3 .

Витягом за № 158770914 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира загальною площею 58,2 кв. м, житловою площею 41,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді ВЦА м. Красногорівка від 08 квітня 2019 року за № 588/05-23 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 дійсно зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з листа підтвердження від 12.03.2019 року, складеного ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 останні підтверджують, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 дійсно з червня 2014 року не проживають АДРЕСА_4 .

Як вбачається з листа підтвердження від 12.03.2019 року, складеного ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 останні підтверджують, що ОСОБА_2 дійсно з червня 2014 року не проживає АДРЕСА_4 .

Статтями 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки судом встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї власника житла, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , викладені обставини дають суду підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3,5,12,13,18,258,260,265,268,273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) такими, що втратили право користування житловим приміщенням , а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Я.Ю. Кучко