Справа № 573/2080/18
Номер провадження 2/573/32/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(вступна і резолютивна частини)

26 квітня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Замченко А.О.,

з участю секретаря - Півньової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Білопільської міської ради Сумської області, про вселення до квартири, зобов`язання надати ключі,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа: Орган опіки та піклування Білопільської міської ради Сумської області (41800, Сумська область, м. Білопілля, вул. Соборна, 70), про вселення до квартири, зобов`язання надати ключі, задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 комплект ключів від квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -

Справа №573/2080/18

Номер провадження 2/573/32/19

Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Замченко А.О.,

з участю секретаря - Півньової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Білопільської міської ради Сумської області, про вселення до квартири, зобов`язання надати ключі,

в с т а н о в и в :

14 листопада 2018 року до суду поштою надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона вказує, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03 жовтня 2018 року їхній з ОСОБА_2 шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розірвано. Рішенням цього ж суду від 02 жовтня 2018 року з ОСОБА_2 на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина. За час подружнього життя з ОСОБА_2 , а саме: 11 січня 2018 року, вони придбали двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вони проживали разом і зареєстровані. У липні 2018 року після того, як вона повідомила відповідачу, що хоче взяти шлюб з іншим чоловіком, він вигнав її разом із сином з квартири та вони вимушені тимчасово мешкати за адресою: АДРЕСА_2 . Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року за нею визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Отримавши судовий захист своїх прав, вона вирішила знову разом із сином мешкати у спірній квартирі, про що повідомила ОСОБА_1 , але останній незважаючи на те, що вона та їхній малолітній син зареєстровані у вказаній квартирі, там знаходиться їх спільне майно та речі дитини, продовжує чинити невмотивований спротив їхньому вселенню, замінив замок у вхідних дверях та не дає ключі від них.

Посилаючись на викладене вище, позивач просить постановити негайне до виконання рішення про вселення її та малолітнього ОСОБА_4 до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати ОСОБА_2 надати їй комплект ключів від вхідних дверей квартири.

Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 19 листопада 2018 року відкрито провадження в даній справі.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 15 січня 2019 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Орган опіки та піклування Білопільської міської ради Сумської області.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 13 березня 2019 року задоволено заяву про відвід головуючого судді Кліщ О.В. Автоматизованою системою документообігу суду головуючою суддею по справі визначено Замченко А.О. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 14 березня 2019 року справу прийнято до провадження зазначеної судді.

Розгляд справи було призначено на 11 квітня 2019 року, але у зв`язку з неявкою свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні оголошувалася перерва до 26 квітня 2019 року.

У судове засідання, призначене на 26 квітня 2019 року, свідок ОСОБА_9 повторно не з`явилася. Позивач та її адвокат, за клопотанням яких остання викликалася в суд в якості свідка, а також інші учасники на допиті свідка ОСОБА_9 не наполягали.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Конорєв В.О. позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Дрозденко М.М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, зазначили, що перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_1 ніхто не чинить, з квартири позивача він не виганяв, замок не змінював.

Представник Органу опіки та піклування - Пащенко Н.В. при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. При цьому зазначила, що за заявою відповідача вони виходили до спірної квартири, поспілкувалися із сусідами та склали акт про те, що ОСОБА_1 перешкод у користування квартирою ніхто не чинить. Потім до них надійшла ще одна заява ОСОБА_2 з цього ж приводу, вони зателефонували до ОСОБА_1 і запропонували прийти для з`ясування всіх обставин, але остання відмовила у зв`язку з хворобою. Через це друга заява на даний час залишилася нерозглянутою.

Заслухавши позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Конорєва В.О., відповідача ОСОБА_2 , його представника - адвоката Дрозденка М.М., представника третьої особи ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ., дослідивши матеріали даної справи, а також цивільних справ №№573/1480/18, 573/1362/18, 573/1252/18, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 липня 2014 року сторони уклали шлюб, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5, 6 матеріалів справи №573/1480/18).

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 12 січня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Шамуковою С.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №9, ОСОБА_2 12 січня 2018 року придбав двокімнатну житлову квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 7-9 матеріалів справи №573/1480/18). Цього ж дня до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказану квартиру (а. с. 10-11 матеріалів справи №573/1480/18).

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири, як на частку в спільному майні подружжя набутого за час шлюбу (а. с. 30-33 матеріалів справи №573/1480/18).

Також рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 40-42 матеріалів справи №573/1362/18).

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03 жовтня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а. с. 37 матеріалів справи №573/1252/18).

Після укладення шлюбу із ОСОБА_14 позивачу було присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

Звертаючись з позовом до суду позивач обґрунтовувала його тим, що ОСОБА_2 не дає можливості їй та їхньому малолітньому сину ОСОБА_4 безперешкодно користуватися спільною квартирою, змінив замок у вхідних дверях та не надав комплект нових ключів, а тому вона вимушена проживати разом із сином за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 , допитана як свідок, суду показала, що до 03 жовтня 2018 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4. У липні 2018 року вона повідомила ОСОБА_2 про те, що хоче одружитися з іншим чоловіком, після чого той вигнав її разом із сином з квартири, а замок на вхідних дверях змінив. Після цього ОСОБА_2 телефонував її мамі та казав, що змінив замок. У вересні та жовтні 2018 року вона разом з мамою ходила до спірної квартири, але потрапити до неї не змогла, оскільки ключ не підходив до замка. Крім цього, зі своїм чоловіком ОСОБА_14 у жовтні 2018 року вона також двічі ходила до квартири, але замок також відкрити не змогла.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона є мамою позивача, а відповідач - це її колишній зять. Неприязних стосунків зі сторонами по справі немає, підстав обмовляти нікого немає. 25 липня 2018 року ОСОБА_2 зателефонував їй та сказав, що змінив замок на вхідних дверях до квартири, що в м . Білопілля , щоб ОСОБА_1 в квартирі більше не було. У вересні та жовтні 2018 року вона разом з дочкою їздила до спірної квартири за речами останньої, але потрапити до неї не змогли, оскільки замок не відкривався.

Свідок ОСОБА_14 показав, що є чоловіком позивача, а відповідача знає з дитинства. Неприязних стосунків у нього зі сторонами по справі немає, підстав обмовляти нікого немає. У липні 2018 року, точної дати не пам`ятає, йому зателефонувала ОСОБА_1 і попросила перевезти речі та дитину. Дорогою розповіла про свою ситуацію, а він запропонував пожити в нього, оскільки в будинку мами немає належних умов для проживання. Приблизно в жовтні 2018 року він два рази ходив з позивачем до спірної квартири, але відчинити її ні він, ні ОСОБА_1 не змогли. Дорогою додому остання телефонувала колишньому чоловіку з приводу того, що замок не відкривався, на що той відповів, як він зрозумів, що змінив замок.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що він проживає в квартирі АДРЕСА_1 , тобто в сусідній квартирі. Приблизно в грудні 2017 року - січні 2018 року поруч з ним поселилися ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Жили добре, ніколи не скандалили, у зв`язку з чим для нього стало несподіванкою їх розлучення. У грудні 2018 року він біля під`їзду побачив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Доки піднявся на свій поверх, останні вже зайшли до своєї квартири. Через стінку до нього доносилися голоси, розмову розібрати було неможливо, але сварки між ними не було. Щоб ОСОБА_1 сама відкривала спірну квартиру, жодного разу не бачив. Щоб відповідач змінював замок також не бачив.

З відеозапису, наданого відповідачем, і оглянутого в судовому засіданні, вбачається, що кожного разу квартиру відкривав ОСОБА_2 своїм ключем, що останній також підтвердив у судовому засіданні. При цьому суд враховує, що відкрити квартиру він пропонував позивачу своїм, а не її ключем. Спробувати, чи підійде її ключ, він не пропонував. Крім того, з цього ж відео вбачається, що останній пропонує ОСОБА_1 віддати йому сина, бо він за ним сумує, і тоді обіцяє дослівно: «ключ у тебе підходитиме», тобто говорить у майбутньому часі.

З відео також вбачається, що ОСОБА_1 говорить ОСОБА_2 про те, що останній зателефонував її мамі та сказав, що змінив замок, а останній цього не заперечував.

Акт складений на зафіксований факт без дати, поданий відповідачем через канцелярію суду 26 квітня 2019 року на підтвердження неприязних відносин між ним і свідком ОСОБА_14 , суд не може взяти до уваги як доказ зазначеної обставини на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України, оскільки цей доказ було подано до суду з пропуском встановленого строку. Доказів поважності причин неподання акту в установлений законом строк суду надано не було. У судовому засіданні, відповідач визнав, що даний акт був у нього з 02 лютого 2019 року. А посилання на те, що він не знав, що ОСОБА_14 буде допитуватися в якості свідка, спростовуються ухвалою суду від 14 березня 2019 року, в якій було вирішено питання про допит зазначеного свідка, яку відповідач отримав особисто 22 березня 2019 року (а. с. 104, 110).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч. 1 ст. 156 ЖК України).

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81, ст. 76 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників, та інших осіб, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на викладене позивач та її малолітня дитина мають такі самі права, в тому числі, щодо користування квартирою, як і відповідач.

Однак, як зазначалося позивачем та підтверджується матеріалами справи, у тому числі й показами свідків, які були допитані в судовому засіданні, відповідач змінив замок у квартирі, у зв`язку з чим позивач та її дитина не можуть потрапити до спірної квартири та користуватися нею.

При цьому суд враховує, що оскільки відповідач змінив замок, він зобов`язаний був вжити заходів для можливості доступу позивача до квартири.

Крім того, відповідач у судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог та подавав заперечення на позов, що об`єктивно суперечить його позиції, що він не чинить жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселенню позивача з малолітнім сином до вказаної квартири.

Акт обстеження умов проживання від 16 січня 2019 року, відповідно до якого сусіди підтвердили, що ОСОБА_2 не перешкоджає вселенню ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 має власного ключа, суд вважає неналежним доказом, оскільки його написано зі слів свідків, які про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів не попереджалися. Крім того, сусід ОСОБА_16 був допитаний в суді в якості свідка та показав, що жодного разу не бачив, щоб ОСОБА_1 сама відкривала спірну квартиру.

Таким чином, враховуючи обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні житлом позивача, яке є спільною сумісною власністю подружжя, які, зокрема, полягають у створенні умов за яких остання не може вільно заходити в спірну квартиру та користуватися нею, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити і вселити ОСОБА_1 і її малолітнього сина ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1, зобов`язавши відповідача надати позивачу комплект ключів.

Доводи представника відповідача - адвоката Дрозденка М .М ., про те, що покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не можна брати до уваги, оскільки вони є зацікавленими особами, суд вважає безпідставними. Доказів того, що дані свідки дають неправдиві свідчення, суду надано не було.

З огляду на положення ч. 1 ст. 430 ЦПК України дане рішення не підлягає негайному виконанню.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 704 грн. 80 коп. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 258, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа: Орган опіки та піклування Білопільської міської ради Сумської області (41800, Сумська область, м. Білопілля, вул. Соборна, 70), про вселення до квартири, зобов`язання надати ключі, задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 комплект ключів від квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -