Єдиний унікальний номер 233/87/16-ц
Номер провадження 22-з/804/41/19

Єдиний унікальний номер 233/87/16-ц
Номер провадження 22-з/804/41/19
Головуючий у 1 інстанції Мартишев Т.О.
Доповідач Агєєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

18 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2016 року у справі № 233/87/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що вона 07 серпня 1995 року з відповідачем ОСОБА_2 уклала договір довічного утримання б/н, відповідно до якого вона передала у власність відповідачу належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 зобов`язалася забезпечити її утриманням та довічним доглядом. Однак, відповідач не виконує умов договору з часу укладення, не доглядає її та не забезпечує необхідною допомогою.

Просила суд розірвати договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори 07 серпня 1995 року, реєстр № , визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, що складається з 2-х житлових кімнат (53-5, 53-6), коридора (53-1), ванної (53-2), туалету (53-3), кухні (53-4), шафів (53-7, 53-8, 53-9) житловою площею 29,6 кв. м, загальною площею 46,3 кв.м. (а.с. 2-3).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, задоволено.

Розірвано договір довічного утримання, укладений 07 серпня 1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори, № реєстру , внутр. № 79011С3122F34С2С6Е2D, архівний номер 3634298DONETSK2501, архівна дата 16.01.2002 1:43, скасовано заборону відчуження нерухомого майна (архівний запис) - квартири за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер обтяження 2410114.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3, яка складається з двох кімнат (53-5, 53-6), коридору (53-1), ванної (53-2), туалету (53-3), кухні (53-4), шафів (53-7, 53-8, 53-9) - житловою площею 29,6 кв.м, загальною площею 46,3 кв.м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2016 року рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

15 березня 2019 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2016 року у справі № 233/87/16-ц.

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2016 року у задоволенні її позову про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, відмовлено через не надання позивачем (ОСОБА_1М.) оригіналу або копії спірного договору, а доводити обставини невиконання умов договору є обов`язком позивача. Її (позивача) спроби отримати дублікат або копію договору довічного утримання, виявилися безрезультатними. Єдиним фактом реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 є договір купівлі-продажу від 20 лютого 1991 року, посвідчений державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстрованого у реєстрі за № 2-627.

За наявними відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на об`єкт обтяження, розташований за адресою: АДРЕСА_5, Костянтинівською державною нотаріальною конторою накладено заборону на відчуження на підставі договору довічного утримання № б/н від 07 серпня 1995 року. Хто є набувачем за вказаним договором не вказано.

На сьогоднішній день нею (ОСОБА_1М.) подано позов про зняття обмеження (заборони на відчуження) з майна, одним з відповідачем в якому зазначено ОСОБА_2, яка у відповіді на позовну заяву заявила, що має право власності на квартиру АДРЕСА_4, що встановлено рішенням Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2016 року у справі № 233/87/16-ц. Враховуючи викладене виникло спірне питання щодо застосування вказаного рішення суду до цієї справи.

Просить роз`яснити рішення Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2016 року з приводу наступного:

- чи стосується вказане рішення факту встановлення права власності на нерухоме майно - квартири АДРЕСА_4;

- чи встановлює вказане рішення суду право власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_2

Позивач в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена судовою повісткою-повідомленням, яка нею отримана 16 квітня 2019 року (а.с.43 т.2). На електрону адресу суду направила заяву з проханням розглянути її заяву за її відсутності (а.с.45 т.2).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена судовою повісткою-повідомленням, яка отримана нею 12 квітня 2019 року (а.с.40 т.2).

15 квітня 2019 року до апеляційного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 про розгляд справи у його відсутність (а.с.39 т.2).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явились, оскільки відповідно до положень частини 3 ст. 271 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, обговоривши аргументи заяви, апеляційний суд вважає необхідним відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 ст.271 ЦПК України визначено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 695/2808/14-ц (номер провадження 61-187св17) зазначив, що тлумачення ст.271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз'яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі.

Роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

З урахуванням викладеного, роз'яснення рішення - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих пунктів рішення, які підлягають виконанню та розуміння яких викликає труднощі.

З заяви про роз`яснення рішення вбачається, що її аргументи зводяться до незгоди ОСОБА_1 з позицією відповідача ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_1 про зняття обмеження (заборони на відчуження) з квартири АДРЕСА_6, стосовно того, що ОСОБА_2 має право власності на це майно, що встановлено рішенням Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2016 року.

Проте, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності.

Таким чином, враховуючи, що підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання, рішення Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2016 року, не є тим судовим рішенням, яке може бути пред'явлено до примусового виконання, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 роз`яснення рішення суду.

Керуючись статтями 261, 271, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2016 року у справі № 233/87/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 18 квітня 2019 року.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: О.Д. Канурна

ОСОБА_5