Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 597/1200/16-ц

провадження № 61-35894св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач 1 - ОСОБА_1 ,

позивач 2 - ОСОБА_2 ,

позивач 3 - ОСОБА_3 ,

представник позивача 1, 2 , 3 - ОСОБА_4 ,

відповідач - ОСОБА_5 ,

представник відповідача - адвокат Голоден Олександр Михайлович,

третя особа - орган опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області,

представник третьої особи - Кондуба Ігор Іванович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Тернопільської області у складі колегії суддів: Бершадської Г. В., Гірського Б. О., Ткач О. І. від 07 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з указаним позовом до ОСОБА_6 , у якому просили:

- встановити побачення з ОСОБА_7 у наступні дні: 1-3 субота місяця з 10:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання позивачів; 2-4 неділя місяця з 10:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання позивачів;03 серпня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. - день народження ОСОБА_1 за місцем проживання позивачів; 25 січня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. - день народження ОСОБА_2 за місцем проживання позивачів; 20 липня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. - на наступний день після дня народження ОСОБА_3 за місцем проживання позивачів;01 липня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. - день народження ОСОБА_8 за місцем проживання позивачів;0 2 січня кожного року та 08 січня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання позивачів; 18 січня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання відповідачів з можливістю відвідування громадських місць (парк, кафе, дитячий майданчик, тощо); другий день Великодня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання позивачів; ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного року на день народження ОСОБА_8 відвідувати його протягом трьох годин за місцем проживання матері ОСОБА_5 ;

- зобов`язати ОСОБА_5 у встановлені дні побачень повідомляти про місце перебування та стан здоров`я ОСОБА_9 , а у разі настання поважних причин надати можливість за спільною згодою визначити інший день та години побачень. У день народження ОСОБА_10 та у разі його тривалого захворювання надати можливість побачень за місцем проживання матері відповідача;

- зобов`язати ОСОБА_5 здійснювати оздоровлення ОСОБА_9 за спільною згодою із ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_5 не чинити перешкод у спілкуванні з сином та онуком, безперешкодно передавати дитину у визначені судом дні та години із свого місця проживання.

Позов мотивовано тим, що 25 листопада 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, у період якого ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_11 .

13 травня 2015 року рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області вказаний шлюб розірвано, після чого ОСОБА_5 разом з сином ОСОБА_12 переїхали проживати до батьків відповідача, чим ізолювала дитину від позивачів та не допускала спілкування між ними.

Зубик Р. В. , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вказували, що питання щодо усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною вже було предметом розгляду іншої цивільної справи, де ухвалено відповідне рішення, яке не відповідач не виконує, продовжуючи чинити перешкоди.

Посилаючись на вказане, а також те, що визначені судом дні та порядок побачень з дитиною є незручними для ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду, яке набрало законної сили, визначено час для спілкування батька з дитиною, і будь-яких доказів його невиконання ОСОБА_5 позивачами не надано, у зв`язку з чим відсутні підстави для повторного розгляду аналогічного спору.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 07 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2016 року скасовано і ухвально нове рішення про часткове задоволення позову. Визначено спосіб участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у вихованні неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановивши час побачень і спілкування з ним у:

1-3 субота місяця з 10:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання позивачів;

2-4 неділя місяця з 10:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання позивачів;

03 серпня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. - день народження ОСОБА_1 за місцем проживання позивачів;

25 січня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. - день народження ОСОБА_2 за місцем проживання позивачів;

20 липня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. - на наступний день після дня народження ОСОБА_3 за місцем проживання позивачів;

01 липня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. - день народження ОСОБА_8 за місцем проживання позивачів;

0 2 січня кожного року та 08 січня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання позивачів;

другий день Великодня кожного року з 10:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання позивачів;

ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного року на день народження ОСОБА_8 відвідувати його протягом трьох годин за місцем проживання матері ОСОБА_5 Зобов`язано відповідача інформувати у встановлені дні побачень ОСОБА_1 . про захворювання ОСОБА_8 , які перешкоджають побаченню. Ухвалено, оздоровлення ОСОБА_8 здійснювати за спільною згодою ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Суд апеляційної інстанції, врахував рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання дитини, а також право баби та діда на спілкування з онуком, у зв`язку з чим дійшов висновку про встановлення визначеного часу побачень за місцем проживання позивачів без участі органу опіки та піклування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У березні 2017 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не доведено вчинення ОСОБА_5 перешкод у спілкування позивачів із ОСОБА_8 Метою звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом є зміна способу і порядку виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року, яким уже визначався час для спілкування батька з дитиною. ОСОБА_1 лише інколи навідує сина за місцем проживання матері, у той час як ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спілкувалися з онуком лише двічі.

Короткий зміст вимог заперечення на касаційну скаргу та узагальнення їх доводів

У червні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких позивачі просять касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін, посилаючись на те, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано вказану справу з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа - орган опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, призначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_15 з 25 листопада 2011 року по 30 квітня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народився син - ОСОБА_8

У період зареєстрованого шлюбу сторони разом з сином ОСОБА_12 проживали в с. Бедриківці Заліщинського району Тернопільської області.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_8 проживає з відповідачем в с. Головчинці Заліщинського району Тернопільської області.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року визначено ОСОБА_1 час для спілкування з дитиною двічі на тиждень - кожен вівторок і четвер тижня з 16:00 год. до 19:00 год. та щонеділі з 12:00 год. до 15:00 год. в присутності представника органу опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації в межах населеного пункту за місцем проживання матері в с. Головчинці Заліщицького району.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною восьмою статті 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (частини перша, друга статті 159 СК України).

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

Суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права та встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення справи, виходив з недоведеності позивачами здійснення відповідачем перешкод у спілкуванні та побаченнях онука ОСОБА_9 з бабою та дідом, а також з того, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року вже визначено ОСОБА_1 спосіб участі у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що сторони проживають у різних населених пунктах, у зв`язку з чим дійшов висновку про встановлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побачень із ОСОБА_7 у визначені судом дні без обов`язкової присутності представника органу опуки та піклування, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо участі у вихованні дитини.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року№ 20 «Про внесення змін до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, зазначені в частині третій статті 253 ЦПК України 2004 року.

Із звукозаписів судових засідань вбачається, що відповідно до вимог статті 19 СК України представник органу опіки і піклування приймав участь у розгляді справи, проте пояснень щодо вирішення спору по суті не надав, посилаючись на розсуд суду.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду не погоджується з висновком апеляційного суду, який, у порушення вищевказаних норм закону, вирішив спір за відсутності відповідного письмового висновку органу опіки і піклування щодо розв`язання спору та за відсутності інформації про умови проживання позивачів, а тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.

Крім того, встановлюючи побачення батька з сином, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на відсутність правових підстав для вирішення вказаного питання з огляду на існування рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року, яке набрало законної сили.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання вказаного рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року.

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду із вказаною заявою стало те, що визначений у рішенні апеляційного суду Тернопільської області від 16 липня 2015 року порядок побачень з сином є незручним для позивача, матеріально затратним та займає багато часу, а забезпечити постійну присутність на побаченнях представника органу опіки та піклування неможливо.

Суд касаційної інстанції погоджується висновком місцевого суду, який врахував, що звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилались на аналогічні підстави, викладені у заяві про зміну способу і порядку виконання, які спрямовані на захист передбаченого статтею 159 СК України права ОСОБА_1 спілкування із ОСОБА_7 .

Також судом першої інстанцій правильно взято до уваги те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є позивачами у цій справі, не приймали участі у її розгляді, а у поданих до місцевого суду заявах повністю підтримували думку ОСОБА_1 , фактично усунувшись від здійснення ними процесуальних прав та обов`язків.

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд не встановив фактичних обставин справи та не визначив дійсний характер спірних правовідносин, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про встановлення позивачам побачень з дитиною.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Оскільки судом касаційної інстанції задоволено касаційну скаргу ОСОБА_5 , скасовано рішення апеляційного суду та залишено в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, то відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини першої статті 416 ЦПК України понесені ОСОБА_5 судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції у розмірі 768 грн покладаються на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пропорційно.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 07 лютого 2017 року скасувати, а рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2016 року залишити в силі.

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пропорційно на користь ОСОБА_5 768 грн судового збору, сплаченого у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук