У Х В А Л А

15 липня 2019 року

м. Київ

справа № 204/7606/18

провадження № 61-12376ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», Державної казначейської служби України, Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 08.04.2014 року його було поміщено до Дніпропетровського слідчого ізолятору № 3, який у подальшому було перейменовано у Державну установу «Дніпровська установа виконання покарань (№4), у якій позивач утримувався до 12.03.2015 року. Утримувався в камерах №620, 617. За матеріально-побутовими та санітарними умовами тримання у вищезазначених камерах були дуже схожі, та були такими, що принижували честь та гідність позивача. Також позивач посилався на відсутність предметів першої необхідності та особистої гігієни. Крім того, позивач скаржився на погане харчування та на відсутність санітарно-гігієнічних умов в душі. Неодноразові усні скарги на порушення умов утримання під вартою, висловлювання прокурору по нагляду за додержанням законності в місцях попереднього ув`язнення при прокурорських обходах та керівництву установи були залишені без уваги і не призвели до покращення умов утримання. Керівництво жодним чином не покращувало умови тримання позивача під вартою, лише посилалось на брак державного фінансування, отже є беззаперечним фактом наявності бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Таким чином, позивачу була завдана моральна шкода, яка відобразилася у фізичному болю та глибоких моральних стражданнях.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунку, відкритого в Державній Казначейській службі України в рахунок відшкодування моральної шкоди на його користь 100000 гривень моральної шкоди, заподіяної внаслідок тримання в умовах Державної установи виконання покарань (№4)», що принижує гідність, поводження в порушення статті 3 Конвенції.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суди виходили із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів обставин викладених в позові, факт завдання позивачу моральної шкоди через умови тримання під вартою у ДУ «ДУВП №4»не доведено.

У червні 2019 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, просив оскаржувані рішення скасувати і постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Отже, ціна позову у даній справі становить 100 000,00 грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають з позовів про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок тримання особи в державній установі виконання покарань, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», Державної казначейської служби України, Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров