ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3409/19 Справа № 206/3014/18 Головуючий у першій інстанції: Кушнірчук Р.О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач є її колишнім чоловіком, з яким вона перебувала у шлюбі до 16 грудня 2009 року. Від спільного життя вони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду з відповідача на її користь на утримання сина були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Виконавчий лист, виданий на підставі вищезазначеного рішення, знаходиться на виконанні у виконавчій службі. Однак, відповідач несвоєчасно сплачував аліменти та допустив утворення заборгованості, у зв'язку з чим, позивач має право на стягнення пені в розмірі 18559,29 грн. за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2011 року по 28 лютого 2018 року. Тому позивач просила стягнути на свою користь з відповідача неустойку (пеню) у розмірі 18559,29 грн. за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2011 року по 28 лютого 2018 року.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 18559,29 гривень за період з лютого 2011 року по лютий 2018 року включно; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток ОСОБА_3 та третім особам, а також довідкою про доставку смс-повістки ОСОБА_4, що долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська, яке набрало чинності 13 липня 2009 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На виконання зазначеного вище рішення, 03 вересня 2009 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист №2-1649 (а.с. 11 т.1).

Виконавчий лист Самарського районного суду м. Дніпропетровська №2-1649 від 03.09.2009 року перебуває на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів за період з лютого 2011 року по лютий 2018 року становить 60887,94 грн. (а.с. 98-100 т.1).

Також, згідно здійсненого державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області розрахунку, заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з лютого 2011 року по лютий 2018 року становить 47995,94 грн.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Частиною 3 ст. 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом ч. 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З роз'яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши наявність у відповідача заборгованості по аліментам за період з лютого 2011 року по лютий 2018 року в сумі 47597,94 грн., які стягуються на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; провівши розрахунок нарахування пені, враховуючи надані відповідачем копії квитанцій щодо сплати аліментів на аркушах справи 31-66, 69-73 у томі 1; приймаючи до уваги зміст позовних вимог, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 пені за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2011 року по лютий 2018 року включно в розмірі 18559,29 гривень, виходячи з наступного.

Зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Як було зазначено вище, за період з лютого 2011 року лютий 2018 року відповідач допустив несплату аліментів на загальну суму 47597,94 грн., яку було погашено лише станом на березень 2018 року.

Отже, виходячи із встановлених обставин справи, розмір пені за період з лютого 2011 року по лютий 2018 року включно становить: (298 х 1% х 2584) + (298 х 1% х 2556) + (308,25 х1% х 2525) +( 308,25 х 1% х 2495) + (308,25 х 1% х 2464) + (329,75 х 1% х 2434) + (329,75 х 1% х 2403) + (329,75 х 1% х 2372) + (348,25 х 1%х 2342) + (348,25 х 1% х 2311) + (348,25 х 1% х 2281) + (423,75 х 1% х 2250) + (423,75 х 1% х 2219) + (523,75 х 1% х 2194) + (541,00 х 1% х2160 ) + (541 х 1% х 2130 ) + ( 441 х 1% х 2099)+ (558,25 х 1% х 2069) + (458,25 х 1% х 2038) +(558,25 х 1% х 2007) + (169,50 х 1% х 1977)+ (419,5 х1% х 1946 ) + (419,5 х 1% х 1916 ) + (574,75 х 1% х 1885) + (475,75 х 1% х 1854) + (574,75 х 1%х 1826) + (591,75 х 1% х 1795) + (491,75 х 1% х 1765) + (391,75 х 1% х 1734) + (408,00 х 1%х 1704) + (508,00 х 1% х 1673) + (408,00 х 1% х 1642) + (315,75 х 1% х1612) + (615,75х 1% х 1581)+ (515,75 х 1% х 1551) + (503,75 х 1% х 1520) + (703,75 х 1% х1489) + (503,75 х 1% х 1461)+ (527,00 х 1% х1430) + (427,00 х 1% х1400) + (427,00 х 1% х 1369) + (456,75 х 1% х 1339)+ (756,75 х 1% х 1308) + (456,75 х 1% х 1277) + (472,25 х 1% х 1247) + (472,25 х 1% х1216)+ (472,25 х 1% х 1216) + (472,25 х 1% х 1186) + (426,75 х 1% х1155) + (776,75 х 1% х1124)+ (776,75 х 1% х 1096) + (803,50 х 1% х 1065) + (803,5 х 1% х1035) + (503,50 х 1% х1004)+ (578,75 х 1% х 974) + (578,75 х 1% х 912) + (628,25 х1% х 882) + (628,25 х 1% х 851) + (530,25 х 1%х 821) + (714,50 х 1% х 790) + (714,50 х 1% х 759) + (714,50 х1% х731) + (934 х 1% х 700)+(634,00 х1% х670 ) + (634,00 х 1% х639 ) + (702,25 х 1% х 609) + (1102,25 х 1% х 578) + (302,25 х 1%х 547) + (1131,75 х 1% х 517) + (731,75 х 1% х 486) + (731,75 х 1% х 456) + (871,50 х 1% х 425)+ (871,50 х1% х 394) + (921,50 х 1% х 365) + (942,25 х 1% х 334) + (942,25 х 1% х 304)+ (881,19 х 1% х 212) + (644,00 х 1% х 181) + (444,00 х 1% х 151) + (944 х 1% х 120) + (944,00 х 1% х90)+ (1144,00 х 1% х59) + (714,00 х 1% х28) = 535473,49 грн.

Враховуючи зміст позовних вимог та принцип диспозитивності цивільного судочинства, позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню в межах заявлених нею позовних вимог шляхом стягнення на її користь з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2011 року по лютий 2018 року включно у сумі 18559,29 грн.

Посилання апелянта на те, що ним у повному обсязі погашена заборгованість по аліментам станом на березень 2018 року, не спростовує висновків суду щодо наявності у позивача права на стягнення пені за той період, у який допускалось прострочення платежів та несвоєчасна сплата аліментів.

Колегія звертає увагу, що згідно змісту апеляційної скарги, відповідач не оспорює розмір та розрахунок пені, що був здійснений судом, тому апеляційний суд розглядає дану справу в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді