провадження № 2/333/1159/19
справа № 333/1109/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

19 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Кабанової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (69104, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (69104, АДРЕСА_1), третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської Ради (69002, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 84) про усунення перешкод власнику у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2019 року, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення їй перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є власницею квартири АДРЕСА_2. Відповідач по справі є її колишнім чоловіком, та з листопада 2008 року фактично в квартирі не проживає, особистих речей не має. У звязку із знаходження відповідача на реєстраційному обліку по зазначеній адресі, позивач не може володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном самостійно та на власний розсуд.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд: усунути їй перешкоди у користуванні і розпорядженні квартирою № 1 в будинку № 8 по вул.. Європейська в м. Запоріжжі шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою № 1 в будинку № 8 по вул.. Європейська в м. Запоріжжі.

У судове засідання позивач не зявилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала (а.с. 35).

У судове засідання відповідач не зявився, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду або заперечень стосовно позовних вимог позивача не надав.

У судове засідання представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 32).

У звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2019 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 28).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2019 року відкладено судове засідання, призначене в порядку спрощеного позовного провадження, з метою дотримання прав відповідача бути обізнаним про судовий розгляд належним чином (а.с. 37).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 19.04.2019 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяви позивача та представника третьої особи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2, що підтверджується реєстраційним посвідченням (а.с 4); договором купівлі-продажу квартири від 04.10.1994 року (а.с. 5); договором дарування частки квартири від 21.10.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 2334 (а.с. 6); витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 24499604 від 18.11.2009 року (а.с. 7); технічним паспортом на квартиру (а.с. 8-9); інформацією з Державного реєстру речових прав № 157528380 від 26.02.2019 року (а.с. 25).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є колишнім чоловіком ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 10) та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 11), зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 09.06.1992 року по теперішній час, що підтверджується відповіддю на запит № 01-71/3656 від 27.02.2019 року, наданою головним спеціалістом юридичного відділу Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с. 27), проте останній фактично не проживає за даною адресою з 2008 року, що підтверджується актом обстеження про проживання особи за місцем реєстрації (АДРЕСА_1), складеним головою ОСББ «ІСТОК М8» (а.с. 14).

Відповідно до ст.. 13 Конституції Україна, держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності.

Згідно зі ст.. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.. 319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст.. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності зі ст. 71 ЖК України відсутність особи в житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, у суду є всі підстави визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 1 в будинку № 8 по вул. Європейська в м. Запоріжжі, оскільки останній не мешкає по зазначеному адресу понад десять років.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житлом.

Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення їй перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачами зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивачів суму сплаченого судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 316, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (69104, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (69104, АДРЕСА_1), третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської Ради (69002, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 84) про усунення перешкод власнику у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю квартирою № 1 в будинку № 8 по вул. Європейська в м. Запоріжжі шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2019 року.

Сторонам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов