Справа № 183/3988/19
№ 2-з/183/61/19

У Х В А Л А
02 липня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Устименко М.О.,
розглянувши у судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.
Ухвалою суду по справі було відкрито провадження.
26 червня 2019 року позивач, з метою забезпечення позову звернувся до суду з заявою, в якій просить накласти арешт на:
-заборонити Новомосковській міській раді Дніпропетровської області, виконавчому комітету Новомосковської міської ради, органу приватизації Новомосковської міської ради виділяти вищезазначену квартиру будь-яким особам, видавати ордери на вселення у вищезазначену квартиру, будь-яким особам реєструвати за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_1 , а також заборонити виконувати інші дії пов`язані із розпорядженням вищезазначеної квартири.
Свою заяву представник позивач обґрунтовує тим, що відповідачем можуть бути скоєні дії щодо спірної квартири, що в подальшому утруднить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечують: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.
Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.
Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір, а не подано фіктивний позов з метою уникнення цивільної відповідальності відповідача. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має право брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, однак суд на даній стадії позбавлений можливості визначити співмірність заходу забезпечення позову із заявленими ним вимогами, а тому в даному випадку накладення арешту на майно, як суворіший вид забезпечення позову, наразі є передчасним.
Такий вид забезпечення позову, на думку суду, буде достатній в даній спірній ситуації, суд вважає на необхідне забезпечити позов шляхом заборони виділяти вищезазначену квартиру будь-яким особам, видавати ордери на вселення у вищезазначену квартиру, будь-яким особам реєструвати за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_1 , а також заборонити виконувати інші дії пов`язані із розпорядженням вищезазначеної квартири, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України,
п о с т а н о в и в :
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд у п`ятнадцятиденний термін після його проголошення.

Ухвала не набрала законної сили.

Суддя Сорока О.В.