Дата документу 03.07.2019 Справа № 320/9484/17
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 320/9484/17Головуючий у 1-й інстанції Міщенко Т.М. Повний текст рішення складено 01.02.2019 року.
Пр. № 22-ц/807/1647/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник - адвокат Каталін Вадим Вячеславович, до ОСОБА_1 про визнання окремої частини договору купівлі-продажу недійсною

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с.2-4), який у подальшому уточнила (а.с. 97-100), та в якому просила поновити строк для звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання окремої частини договору купівлі-продажу недійсною та визнати пункт 4 договору купівлі-продажу квартири від 29 січня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 190, недійсним в частині суми продажу та визнати, що вказаний продаж вчинений за 228000,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що між нею та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири. Напередодні укладення договору з метою забезпечення майбутнього правочину ОСОБА_1 надала їй завдаток в розмірі 1500 доларів США, а позивач, в свою чергу, надала їй розписку про отримання завдатку. При цьому, сум, вказана в договорі купівлі-продажу, є тільки залишковою сумою, яка залишилась до сплати після отримання позивачем завдатку, а не реальна ціна договору, тому фактична загальна сума вартості квартири з урахуванням завдатку в розмірі 1500 доларів США, яка станом на 29.01.2014 за курсом НБУ дорівнювала 12000 грн., становить 228000 (12000 грн. + 216000 грн. = 228000 грн.) При укладенні договору купівлі-продажу позивач вважала, що продає квартиру за 22800 грн., тобто помилялась щодо правових наслідків договору і це є підставою для визнання договору в частині його вартості недійсним.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Міщенко Т.М. (а.с.17).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 31) провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 січня 2019 року (а.с. 126-127) позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Поновлено ОСОБА_3 строк для звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання окремої частини договору купівлі-продажу недійсною.

Визнано п. 4 договору купівлі-продажу квартири від 29 січня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 щодо купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 190, недійсним в частині суми продажу та визнати, що вказаний продаж вчинений за 228000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені на сплату судового збору, у сумі 640,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 132-139) просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 152).

Відводів учасниками цієї справи суддям апеляційного суду та самовідводів суддями апеляційного суду у цій справі не заявлено.

В силу вимог ст. 36 ч. 4 ЦПК України …рішення судді в інших справах… не може бути підставою для відводу.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 06 травня 2019 року (а.с. 177), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 180).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач ОСОБА_3 не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

В автоматизованому порядку суддею Онищенко Е.А. замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 1187-188).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст.ст. 202-211, 213, 229, 261, 546, 570, 638, 655, ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 77-83, 89, 127, 141, 259, 265,280-284 ЦПК України та виходив із обґрунтованості і доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає не відповідає.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що згідно із договором купівлі-продажу від 29.01.2014 ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 (копія а.с.8-9).

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П., зареєстрований в реєстрі за № 190.

У п. 4 вказаного договору сторін зазначено, що продаж вчинений за 216000,00 грн. Зазначену суму продавець одержала повністю до підписання цього договору, будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися розрахунків за продану квартиру, продавець до покупця не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися … завдатком.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Із постанови Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у справі ЄУН №313/103/17 (копія а.с.146-147), ОСОБА_1 зверталась до Веселівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, як безпідставно набутих на підставі ст. 1212 ЦК України. Предметом даного позову стала саме грошова сума у розмірі 15000,00 доларів США, яка згідно із розпискою була передана ОСОБА_1 ОСОБА_3 в якості завдатку перед здійсненням майбутнього правочину (копія розписки (копія розписки а.с.7).

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 22.01.2018 позов задоволено в повному обсязі.

Проте, постановою Запорізького апеляційного суду дане рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду встановлено, що між сторонами існували правовідносини, які виникли з правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, а саме щодо зазначеного сторонами як завдаток від 20 січня 2014 року та договору купівлі-продажу від 29 січня 2014 року (а.с. 147).

Як зазначала позивач у своєму позові у цій справі, договірна сума купівлі-продажу квартири складала 228000,00 грн., в рахунок якої входили: сплачена сума завдатку, що складала в національній валюті 12000,00 грн. та залишкова ціна договору в сумі 216000,00 грн.

Суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_3 при укладенні договору купівлі-продажу вважала, що продає квартиру за 228000,00 грн., помиляючись щодо правових наслідків договору, що є обставиною, яка має істотне значення і є підставою для визнання договору в частині суми продажу недійсним.

Оскільки, згідно із ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Проте, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Оскільки, в силу вимог ст. 81 ч. 6 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи позивача про те, що договірна сума купівлі-продажу квартири складала 228000,00 грн., в рахунок якої входила у тому числі сплачена сума завдатку, що складала 1500,00 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті 12000,00 грн., ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними, допустимими доказами у цій справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_3 погодження сторонами вартості квартири саме у сумі 228000,00 грн., передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 позов позивача у цій справі не визнала у повному обсязі, у тому числі і в частині цих обставин.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Проте, сторони у цій справі наполягали, що сума 1500 доларів США є саме завдатком (ст. 82 ч.1 ЦПК України), про це прямо зазначено в розписці ОСОБА_3 від 20.01.2014 року (копія а.с. 7), ця обставина встановлена постановою Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у справі ЄУН №313/103/17 (копія а.с.146-147, ст. 82 ч. 4 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вказану постанову апеляційного суду Верховним Судом відмовлено ухвалою від 21.01.2019 року а.с. 185-186).

Сума завдатку або є меншою, або дорівнює ціні договору. Щоб вказана сума завдатку 1500,00 доларів США могла бути зарахована чи була зарахована в рахунок платежів за вищезазначеним договором купівлі-продажу квартири від 29.01.2014 року, на це потрібна згода обох сторін - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і про це мало бути зазначено сторонами або в розписці ОСОБА_3 від 20.01.2014 року, або у самому тексті оспорюваного договору купівлі-продажу квартири (а.с.8-9).

Проте, зазначення про це у вказаних документах відсутні.

В силу вимог ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Помилка - це спотворене уявлення особи про обставини, що дійсно мають місце.

Помилкою треба розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб`єкта, предмета або інших істотних умов правочину, яке вплинуло на її волевиявлення і за відсутності якої за обставинами справи можна вважати, що правочин не був би укладеним.

Для визнання правочину недійсним необхідно, щоб помилка мала істотне значення для сторін правочину.

Ціна квартири є істотною умовою правочину купівлі-продажу квартири.

Основним наслідком визнання недійсним правочину, укладеного внаслідок помилки, є двостороння реституція (ст. 216 ЦК України).

У п. 4 вищезазначеного оспорюваного договору сторін купівлі-продажу квартири зазначено: «Продаж вчинений за 216000,00 грн. ….».

При цьому, у п.10 вищезазначеного оспорюваного договору сторін купівлі-продажу квартири також зазначено: «Правові наслідки приховування реальної вартості квартири…сторонам за договором нотаріусом роз`яснено».

Таким чином, нотаріусом у тому числі ОСОБА_3 при посвідченні вищезазначеного договору було роз`яснено наслідки приховування реальної вартості квартири, про що свідчить підпис ОСОБА_3 під текстом цього договору.

Матеріали цієї справи не містять доказів того, що будь-які дії нотаріуса, що посвідчив вищезазначений договір сторін, визнавались за позовом ОСОБА_3 за рішенням суду неправомірними, незаконними.

За таких обставин, підстави для визнання недійсним вищезазначеного пункту договору сторін купівлі-продажу вищезазначеної квартири в частині ціни останньої на підставі ст. 229 ЦК України (правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки) з боку позивача ОСОБА_3 у цій справі відсутні та стороною позивача не доведені.

Разом із тим, не ґрунтуються на законі доводи апеляційної скарги відповідача про відмову позивачу у задоволенні її вищезазначеного позову у цій справі у зв`язку із пропуском строку позовної давності, про застосування якого просила відповідач у своїх запереченнях на позов позивача у цій справі у суді першої інстанції (а.с.102-105).

Оскільки, захисту у судовому порядку протягом загального (трирічного) строку позовної давності підлягає лише порушене право особи.

Враховуючи, що при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи, права ОСОБА_3 п. 4 вищезазначеного договору сторін не порушені, підстави для визнання недійсним останнього у цій справі відсутні.

Відмова у задоволенні позову позивача у цій справі по суті, виключає можливість відмови судом позивачеві у цій справі за строком позовної давності.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково; рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 січня 2019 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник - адвокат Каталін В.В., до ОСОБА_1 про визнання окремої частини договору купівлі-продажу недійсною у цій справі слід відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України у разі відмови позивачеві ОСОБА_3 у задоволенні її позову у цій справі у повному обсязі, остання не має права на стягнення з відповідача ОСОБА_1 будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанції.

Разом із тим, в разі часткового задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 при вищевикладених обставинах, остання має право на стягнення з позивача ОСОБА_3 судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору на загальну суму 1057,20 грн. (а.с. 131,155).

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 133, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 січня 2019 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник - адвокат Каталін Вадим Вячеславович, до ОСОБА_1 про визнання окремої частини договору купівлі-продажу недійсною у цій справі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору у розмірі 1057,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 03.07.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Онищенко Е.А.