Справа № 462/4785/17 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/1148/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення завдатку у подвійному розмірі,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення завдатку у подвійному розмірі, покликаючись на те, що 11 січня 2017 року між нею та відповідачем укладено попередній договір про продаж квартири АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності. Для укладення договору вона надала відповідачу завдаток у розмірі 4728,00 доларів США. Однак відповідач відмовився здійснити продаж даної квартири та не бажає повернути їй кошти.

Просила стягнути з відповідача на її користь суму завдатку у подвійному розмірі 9456,00 доларів США та судовий збір у справі.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 /АДРЕСА_3, паспорт НОМЕР_1/ на користь ОСОБА_2 АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_2/ грошові кошти у розмірі 4728 /чотири тисячі сімсот двадцять вісім/ доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08 серпня 2018 року становить 127750 /сто двадцять сім тисяч сімсот п'ятдесят/ 56 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_4 /АДРЕСА_3, паспорт НОМЕР_1/ на користь ОСОБА_2 АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_2/ 2486 /дві тисячі чотириста вісімдесят шість/ гривень 92 копійки сплаченого судового збору.

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_4

В своїй апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи. Зокрема, зазначає, що оскільки ціна договору не вказана, справедлива ціна продажу квартири повинна бути встановлена належною експертною оцінкою об'єкту нерухомого майна. Така експертна оцінка не проводилась, доказів проведення такої експертної оцінки в матеріалах справи не має. Також, зазначає, що строк договору у розписці не вказаний, такий договір можна вважати безстроковим. У будь-якому разі строк настання виконання по договору, не може настати до визначення ціни договору. Також, зазначає, що доводи позивача, що майно знаходиться під арештом, не слід приймати до уваги, оскільки стягувач та державний виконавець не заперечували і не заперечують щодо реалізації вказаного у розписці майна, і пропонується процедура добровільного продажу. У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника: боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. Отже перешкоди, щодо реалізації майна відсутні. Ці обставини суд не з'ясував належним чином. Крім того суд ухвалюючи рішення про повернення авансу, вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач у позовній заяві просить повернути завдаток у подвійному розмірі, а вимога повернути аванс у позовних вимогах відсутня. Таким чином зазначає, що суд першої інстанції задовольнив не існуючу позовну вимогу. Також, не погоджується з тим, що позов задоволено частково, оскільки аванс і завдаток мають різну правову природу, і вимога повернути завдаток не є тотожною вимозі повернути аванс. У будь-якому випадку вимога повернення авансу до настання моменту виконання зобов`язання є передчасним.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 серпня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення яким у позові відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 10 січня 2017 року.

Відповідно до розписки від 11 січня 2017 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 4728,00 доларів США як завдаток за продаж квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 10 січня 2017 року на все нерухоме майно, зокрема, квартиру АДРЕСА_1, яке належить відповідачу ОСОБА_4 накладено арешт,з тих причин договір купівлі-продажу між сторонами не було укладено.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Також, згідно ст. 638 ЦК України, Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Зважаючи на вимоги ст. 570 ЦК України розписку ОСОБА_4 та передані за такою кошти не можна вважати завдатком.

Так, відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Зважаючи на вказане, завдатком є сума яка передається за вже укладеним договором, як частина коштів необхідних до сплати за договором, а зважаючи на те, що жодного договору укладено не було таку суму слід було б вважати авансом.

Вказане, також, вбачається із правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах прийнятих за наслідками розгляду справ №6-176цс12 від 13.02.2013 року та №6-82цс13 від 25.09.2013 року.

Разом з тим, враховуючи, що неукладений правочин не породжує для його сторін жодних наслідків передані позивачем кошти ОСОБА_4 слід вважати коштами, що набуті та перебувають у нього без достатніх правових підстав (ст. 1212 ЦК України).

Відповідно до вказаного, а також заявлених, зокрема, і вимог про їх повернення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення вказаних коштів з ОСОБА_4Г на користь позивачки.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368,п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.