П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„21" травня 2019 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 263/5853/13-ц

Номер провадження 22-ц/804/42/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М., Попової С.А.

за участю секретаря: Єфремової О.В

учасники справи :

позивач - ПАТ «Дельта Банк»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2017 року головуючого судді Шевченко О.А. із складанням повного тексту судового рішення 28 грудня 2017 року по цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2013 року публічне акціонерне товариство « Дельта Банк» ( далі -ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим , що 05 вересня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 37 000 доларів США, зі сплатою 13,5% річних. Строк дії договору - з 05 вересня 2008 року до 05 вересня 2023 року включно. В забезпечення виконання умов кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки № 227443 та № 227442 відповідно, згідно з якими поручитель у випадку невиконання боржником умов договору несе солідарну відповідальність. ОСОБА_1 умови кредитного договору виконувала неналежним чином, неодноразово повідомлялася про необхідність своєчасного виконання умов договору. У зв`язку з порушенням строків виконання умов кредитного договору станом на 29 квітня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 463 627, 81 грн., яка складається з наступного: 293 951, 21 грн. - сума заборгованості за кредитом; 36 948,20 грн. - сума простроченої заборгованості; 169 676,61 грн. - сума заборгованості за відсотками,з яких прострочена заборгованість - 56 586,68 грн. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» змінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях. До ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Просили достроково стягнути з відповідачів в солідарному порядку на їх користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 463 627,81 грн., вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ « Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування доводів скарги, зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги по кредитному договору №0 від 05 вересня 2008 року. Позичальником умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувались, про що йому було неодноразово повідомлено, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору, однак зобов`язання не були виконані, у зв`язку з чим, станом на 29 квітня 2013 року утворилася заборгованість. Вказано, що позовні вимоги є повними, оскільки до позовної заяви надані довідка про заборгованість та розрахунок заборгованості, що є суттєвою обставиною. Зі змісту вказаних документів вбачається порядок нарахування заборгованості з посиланням на чинне законодавство та умови кредитного договору, де відображено динаміку виникнення та погашення заборгованості, відображено періоди нарахування суми до сплати, заборгованості, що дає можливість зробити висновок про наявність обставин простроченої заборгованості та вірності її розрахунку. Виписка повністю підтверджує вказані у розрахунку суми, а не відсутність заборгованості, що є підставою для задоволення позовних вимог, на спростування зазначеного відповідачем не надано жодних письмових доказів. Також, щодо передачі прав вимоги, зазначено, що 05 грудня 2017 року на адресу суду представником банку було направлено нотаріально засвідчену копію виписки з договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року та додатку №1, надані документи повністю підтверджують копії наявні у матеріалах справи. Вказано, що судом при вирішенні спору невиправдано застосовано загальні норми про порядок зміни договорів, передбачені ст.ст. 651-654 ЦК України, що повністю нівелює саме існування дозволеного законом переходу прав та обов`язків у зобов`язанні від одного кредитора до іншого. Спірні правовідносини необхідно було розглядати виключно із застосуванням спеціальних правил про порядок зміни зобов`язання на стороні кредитора, які закріплені в ст.ст. 512-517 ЦК України. Зауважено, що судом при розгляді справи було викривлено процесуальний механізм доказування, що ґрунтується на засадах змагальності сторін, а докази по справі були використані судом вибірково, в інтересах відповідачів. Щодо стягнення коштів з поручителів, посилаючись на ст.ст. 553, 554, 559 ЦК України, п. 1.2 договорів поруки, п.п. 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3, зазначає, що кредит було надано до 2023 року і строк виконання основного зобов`язання до пред`явлення позову 31 травня 2013 року банк не змінював. Крім того, вказує, що суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав приймати за основу правові позиції та висновки викладені в рішенні Червонозаводського районного суду міста Харкова від 28 липня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 липня 2017 року, якими визнано припиненими договори поруки № 227442 та № 227443 від 05 вересня 2008 року, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20 листопада 2017 року справу №646/5060/16 було призначено до судового розгляду.

Відзив відповідачів мотивований законністю та обґрунтованістю рішення суду першої інстанції.Зокрема,зазначають,що позивач не довів своє право вимоги за кредитним договором і договорами поруки. Позичальник та поручителі погодились на умови кредитного договору, викладені в ньому та додатках до нього ,а також в договорах поруки,які були підписані сторонами у відповідності до ст.ст.203,207,1055 ЦК України,але не погоджувались на застосування до основного зобов*язання ніяких інших умов,ніяких правил,які не були підписані сторонами,відповідно є нікчемними,а тим більше не погоджувались на односторонню зміну умов кредитного договору. Не можуть бути невід*ємною частиною договору про надання споживчого кредиту додатки чи правила,які не укладені відповідно до вимог цивільного законодавства у письмовій формі,не підписані сторонами,а отже є нікчемними. Збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки вдвічі без згоди поручителів,призвело до збільшення обсягу їх відповідальності,що відповідно до ч.1 ст.559 ЦК є підставою для припинення поруки. Оскільки договори поруки не містять жодних застережень саме щодо можливості підвищення відсотків,а отже збільшення основного зобов*язання,без додаткового повідомлення поручителів та укладення окремої угоди,ніяких додаткових угод до кредитного договору та договорів поруки між відповідачами і позивачем не укладалося,то вважають поруку припиненою.Належних доказів ,що банк у встановленому законом порядку погодив з поручителями збільшення відсоткової ставки до 27 % у справі немає.Банк змінив строк виконання основного зобов*язання раніше,пред*явивши позов у вересні 2009 року до Першотравневого районного суду Донецької області про дострокове солідарне стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 У справі не має доказів здійснення останнього платежу та банк керується лише наданим розрахунком ,без підтвердження квитанціями,касовими ордерами та іншими документами.Позивачем не надано доказів ,що відповідач ОСОБА_1 вчиняла будь-які дії,які можуть свідчити про визнання нею боргу та переривання позовної давності .

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18 квітня 2018 року було зупинено провадження у вказаній цивільній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_1 , ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою.

Відповідно до Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 « Про переведення суддів» апеляційний суд Донецької області ліквідовано, утворено Донецький апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію ліквідованого суду. Суддів апеляційного суду Донецької області переведено до Донецького апеляційного суду, до якого також передані цивільні справи та матеріали, кримінальні справи/провадження, справи про адміністративні правопорушення, що були у провадженні ліквідованого суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Донецького апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року визначено склад суду: Зайцева С.А (суддя-доповідач), Пономарьова О.М., Попова С.А. та справу передано судді-доповідачу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2019 року рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2017 року скасовано.У позові ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк»,треті особи ОСОБА_1 ,ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2019 року поновлено провадження у вказаній цивільній справі та справу призначено до розгляду у судовому засіданні Донецького апеляційного суду в місті Маріуполі з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Дельта Банк» Веретюк О.А.підтримала доводи апеляційної скарги .

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах інших відповідачів, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 10 лютого 2017 року серія НОМЕР_1 021745 виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 змінила ім`я на ОСОБА_3 (т.3. а.с. 199).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали заяви про розгляд справи без їх участі (т.4. а.с. 24-25, 28-29).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи ПАТ «Дельта Банк » у позові, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги банку необґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами .

З такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

З досліджених матеріалів справи вбачається,що 05 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 37 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних на строк до 05 вересня 2023 року.

Відповідно до п.1.2.8 кредитного договору позичальник взяв на себе зобов*язання повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 2 до договору.

Згідно з п.п. 1.2.7, 1.2.10 позичальник взяв на себе зобов*язання повертати суму кредиту та сплачувати відсотки шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 485 доларів США .

05 вересня 2008 року, на забезпечення виконання грошових зобов*язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки № 227443 та № 227442 відповідно.

За умовами цих договорів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожний окремо поручилися перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 0 від 05 вересня 2008 року. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність .

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»,який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» ,та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та умовах, визначених цим договором ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Цей договір підписаний сторонами, скріплений печатками ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 08 грудня 2011 року за реєстровим № 2949, зі змінами внесеними Додатковою угодою № 1 нотаріально посвідченою 19 грудня 2011 року за реєстровим № 2956.

Відповідно до акту прийому-передачі від 19 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв, як передбачено п.2.2 договору, права вимоги за кредитами деталізовані в додатку №1 до договору купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року .

Згідно витягу з додатку № 1 ПАТ «Дельта Банк» прийняв право вимоги за кредитним договором № 0, укладеним з ОСОБА_1 05 вересня 2008 року з кінцевим терміном повернення кредиту 05 вересня 2023 року, балансовий рахунок за основним боргом № 2233, валюта кредитного договору долари США, загальний розмір грошового зобов*язання за кредитним договором складає 37 000 доларів США, фактичний розмір невиконаного грошового зобов`язання у гривневому еквіваленті складає 403 908,46 грн., виконання зобов*язання забезпечено договором поруки № 227442, укладеним 05 вересня 2008 року з ОСОБА_3 , договором поруки № 227443, укладеним 05 вересня 2008 року з ОСОБА_2 , договором іпотеки (житлова нерухомість) № 93282, укладеним 05 вересня 2008 року з ОСОБА_1

Згідно витягів з актів прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, складеного уповноваженими сторонами договору 18 квітня 2012 року на виконання п.4.2 договору купівлі-продажу, ПАТ «Дельта Банк» прийняв оригінали кредитного договору № 0, укладеного з ОСОБА_1 , договору іпотеки № 5423, двох договорів поруки, виписку про рух коштів по рахункам позичальника, копії паспорту та ІПП .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З огляду на викладене, позивач ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором, укладеним ОСОБА_1 з ПАТ «УкрСиббанк», виконання якого було забезпечене договорами поруки, укладеними ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ПАТ «УкрСиббанк».

Не надання позивачем ПАТ «Дельта Банк» доказів на підтвердження повідомлення боржника про заміну кредитора, як це передбачено п.4.6 договору купівлі-продажу, не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст.ст. 516, 613 ЦК України).

Відповідачі у судових засіданнях на вказані обставини не посилалися, не зазначали, що після передачі прав вимоги здійснювали виконання зобов* язання первісному кредитору.

Не вбачається цих обставин і з наданої виписки про рух коштів на рахунку № 2233 кредитного договору ОСОБА_1 за період з 05 вересня 2008 року по 12 квітня 2012 року (т.1.а.с. 244-251).

Відповідно до п.1.2.5 кредитного договору, ПАТ «УкрСиббанк» надав позичальнику кредит шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника у банку.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не заперечували отримання кредитних коштів у розмірі визначеному кредитним договором.

Більш того, на підтвердження часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, надали суду першої інстанції копії платіжних квитанцій про сплату ПАТ «УкрСиббанк» кредиту за період з жовтня 2008 року по серпень 2010 року на загальну суму 112 808 грн. (т.1. а.с.122-132).

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 29 квітня 2013 року,позичальник має заборгованість за кредитним договором 58 044,23 доларів США , згідно курсу НБУ 100 доларів США - 799,3 грн., у розмірі 463 627 грн. 81 коп., в тому числі : тіло кредиту - 36 776,08 доларів США, що в еквіваленті складає 293 951 грн. 21 коп., відсотки - 21 228,15 доларів США, що в еквіваленті складає 169 676 грн. 60 коп.,з них прострочена заборгованість по тілу кредиту 4 622,57 доларів США, відсоткам - 1 382,81 доларів США (а.с. 252).

Не погоджуючись з визначеним позивачем розміром заборгованості, відповідач не зазначає в чому полягає його неправильність.

Надані відповідачем копії квитанції про сплату кредитних зобов`язань узгоджуються з випискою про рух кредитних коштів, з якої вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 з січня 2009 року ануїтетні платежі сплачувалися з порушенням встановлених строків та не в повному обсязі, внаслідок чого і утворилась заборгованість (а.с. 122-132, 244-251).

В абзаці 2 п.2.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України,затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 556, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп*ютерних засобів,за допомогою яких в автоматичному режимі здійснюється збирання,передавання,систематизація та оброблення інформації.

Виписка з особового рахунку позичальника,роздруківка з автоматизованої банківської системи є належним доказом існування кредитних зобов*язань, розрахунок заборгованості позивачем проведено відповідно до умов кредитного договору.

Доводи відповідачів в частині того,що відповідно до виписки АТ «УкрСиббанк» з кредитного договору за період з 05 вересня 2008 року по 12 квітня 2012 року станом на 12 квітня 2012 року (т. 1. а. с. 244-251) в АТ «УкрСиббанк» була списана за рахунок спеціальних резервів заборгованість за нарахованими доходами за операціями з клієнтами в розмірі 12 390,22 USD та списана у збиток заборгованість за кредитними операціями в розмірі 36776,08 USD, а, отже, АТ «УкрСиббанк» не мав права продавати ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за зобов`язанням, яке на момент передачі прав не було чинним, тобто не існувало,ґрунтуються на припущеннях та не є підставою для відмови у задоволенні позову .

За таких підстав,апеляційний суд дійшов висновку , що у зв*язку із порушенням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору утворилась заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» в загальній сумі 58 004,23 доларів США, з них тіло кредиту - 36 776,08 доларів США, відсотки - 21 228,15 доларів США.

Згідно офіційного курсу НБУ станом на 21 травня 2019 року (100 доларів США - 2620, 2895 грн.) 58 004,23 доларів США дорівнює 1 520 758 грн. 80 коп., але виходячи з положень ст. 13 ЦПК України та враховуючи, що позивачем не заявлялися вимоги про збільшення сум у зв`язку із зміною валютного курсу, з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в межах заявлених вимог в розмірі 463 627 грн. 81 коп.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За змістом указаних норм, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Як вбачається з п.1.2 договорів поруки № 227443 та № 227442 поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми підписами підтвердили, що їм відомі усі умови кредитного договору, а саме: сума основного договору 37 000 доларів США, процентна ставка - 13,5% річних, термін виконання основного зобов`язання та інші умови основного договору.

Зокрема, згідно п.1.1.1 кредитного договору ОСОБА_1 підписуючи цей договір, погодилася з викладеною у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», затверджених рішенням Продуктово-тарифного комітету АКІБ «УкрСиббанк» (Протокол № 243 від 21 серпня 2008 року) із усіма змінами і доповненнями, пропозицією банку надати споживчий кредит на умовах, встановлених у цьому договорі та Правилах.

Відповідно до п.п.1.1.2, 1.1.3 кредитного договору сторони погодили, що після підписання договору Правила стають його невід`ємною частиною. Підписуючи цей договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в ньому та Правилах. Підписи сторін під цим договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання сторонами цього договору Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього договору.

Пунктом 1.3.1 Правил, встановлено, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за встановленою ставкою у подвійному розмірі до моменту погашення такої заборгованості.

Згідно зі ст.627, ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладене, доводи відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо припинення поруки з підстав, передбачених ч.1 ст.559 ЦК України є безпідставними, оскільки в даному випадку мала місце не зміна основного зобов`язання, а нарахування процентної ставки у подвійному розмірі на прострочену суму основного боргу, як це передбачено умовами договору.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

При цьому, під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Тобто, «основне зобов`язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.

ОСОБА_1 взяла на себе зобов*язання, а від так і поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , повернути суму кредиту з відповідними відсотками до 05 вересня 2023 року, сплачуючи її частинами щомісячними ануїтетними платежами.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

З системного аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку пред`явлення вимог до поручителя.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в інший частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-20цс14 та від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14,які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими для всіх судів України.

Пред`являючи позов до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дострокове стягнення, ПАТ «Дельта Банк» посилався на те, що у результаті порушення умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку боржник та його поручителі, незважаючи на вимоги, не погасили.

Надані сторонами вимоги від 09 січня 2009 року за вих. № 134-62 00/812, від 27 березня 2013 року за № 31.4-08/3028/13 та №31.4-08/3109/13 не є вимогами про дострокове стягнення, а стосуються лише погашення простроченої (поточної) заборгованості .

За таких підстав, враховуючи, що кредит було надано до 2023 року і строк виконання основного зобов`язання до пред`явлення позову 31 травня 2013 року банк не змінював, хоча останній платіж боржником було здійснено 06 вересня 2011 року (101,95 дол.США) (т.3а.с.99), встановлений законом шестимісячний строк для поручителя має обчислюватися з 01 грудня 2012 року.

Виходячи з розрахунку заборгованості наданого позивачем за період з 01 грудня 2012 року за кредитним договором утворилась заборгованість в загальній сумі 34 966,85 доларів США, з яких: за тілом кредиту - 32 623,42 доларів США, з яких прострочена заборгованість складає 588,56 доларів США; за відсотками - 2343,43 доларів США, з яких на прострочену суму нараховані 496,59 доларів США.

Згідно офіційного курсу НБУ станом на 21 травня 2019 року (100 доларів США - 2620,2895 грн.) 34 966,85 доларів США дорівнює 916 131 грн. 47 коп., але виходячи з положень ст. 13 ЦПК України та враховуючи, що позивачем не заявлялися вимоги про збільшення сум у зв`язку із зміною валютного курсу, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в межах заявлених вимог в розмірі 463 627 грн. 81 коп.

Враховуючи положення ч.1 ст.554 ЦК України та умови договорів поруки, якими передбачено, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.1.4 ), позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягають задоволенню шляхом стягнення в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в межах заявлених вимог в загальному розмірі 463 627 грн. 81 коп.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України ,обставини,встановлені рішенням суду у господарській,цивільній або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді іншої справи,у якій беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини,якщо інше не встановлено законом.В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2019 року зазначено ,що позовна заява банку про стягнення кредитної заборгованості з боржника та поручителів, подана банком до суду у вересні 2009 року, ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 25 травня 2012 року була залишена без розгляду, що у розумінні частини другої статті 1050 ЦК України не є вимогою про дострокове повернення кредитних коштів. За таких обставин, доводи відповідачів про те, що банк у вересні 2009 року скористався своїм правом на дострокове повернення кредитних коштів, у зв`язку із чим порука є припиненою не є слушними.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ « Дельта Банк» .

На підставі ч.ч.1,13 ст. ст. 141, 382 ЦПК України , апеляційний суд, задовольняючи апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» та ухвалюючи нове рішення у справі, вважає необхідним в рахунок відшкодування судових витрат стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1720,50 грн. з кожного ( платіжне доручення від 22 травня 2013 року на суму 3441 грн.,платіжне доручення від 22 вересня 2014 року на суму 1720,50 грн. ,3441 грн.+1720,50 = 5161,50 : 3 = 1720,50 грн.) ,та стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь банку витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі по 1720,50 грн. з кожного (платіжне доручення від 16 січня 2018 року (5161,50 : 3 = 1720,50 ) .

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» - задовольнити .

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2017 року - скасувати та ухвалити нове .

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № 0 в сумі 463 627 (чотириста шістдесят три тисячі шістсот двадцять сім) грн. 81 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № 0 в сумі 463 627 (чотириста шістдесят три тисячі шістсот двадцять сім) грн. 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в рахунок відшкодування судових витрат по 1720 (одна тисяча сімсот двадцять ) грн. 50 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі по 1720 (одна тисяча сімсот двадцять ) грн. 50 коп. з кожного .

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 24 травня 2019 року .

Судді: