ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №592/9657/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/2411/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенко В. І.

за участю секретаря судового засідання - Попової А.П.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1,

заінтересовані особи: ОСОБА_2, Сумська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2019 року в складі судді Хитрова Б.В., постановлену у м. Суми, повне судове рішення складено 27 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду в грудні 2018 року із заявою, ОСОБА_1 просила змінити спосіб і порядок виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2017 року із «зобовязання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні домоволодінням за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, 62, належного ОСОБА_1 шляхом заборони встановлення (розташування) будь-яких предметів, які б заважали користуватись вїздом до домоволодіння ОСОБА_1, з боку домоволодіння ОСОБА_2 за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, 64» на «ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні у користуванні домоволодінням за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, 62, належного ОСОБА_1 шляхом демонтажу бордюрних каменів та знесення (прибирання) квіткових клумб та інших предметів та шляхом заборони встановлення (розташування) будь-яких предметів, які б заважали користуватись вїздом до її домоволодіння з боку домоволодіння ОСОБА_2 за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, 64».

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2017 року, що набрало законної сили, зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні домоволодінням за адресою м. Суми, вул. Новолепехівська, 62, належного ОСОБА_1 шляхом заборони встановлення (розташування) будь-яких предметів, які б заважали користуватися вїздом до домоволодіння ОСОБА_1, з боку домоволодіння ОСОБА_2 за адресою м. Суми, вул. Новолепехівська, 64. 14.03.2017 року відділом ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду, а 11.04. 2017 року закінчено виконавче провадження. 31.07.2018 року відділом ДВС постанова про закінчення виконавчого провадження була скасована. 29.10.2018 року відділом ДВС у звязку із тим, що рішення суду, без участі боржника ОСОБА_2 виконати неможливо, виконавче провадження закінчено. Таким чином, відділом ДВС неможливо виконати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2017 року в частині усунення перешкод у користуванні її домоволодінням у звязку з тим, що відповідач - ОСОБА_2 добровільно відмовляється виконувати дане йому судом зобовязання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2019 року змінено спосіб і порядок виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2017 року у справі № 592/9657/16-ц із «зобовязання ОСОБА_2П усунути перешкоди у користуванні домоволодінням за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, 62, належного ОСОБА_1, шляхом заборони встановлення (розташування) будь-яких предметів, які б заважали користуватись вїздом до домоволодіння ОСОБА_1, з боку домоволодіння ОСОБА_2 за адресою м. Суми, вул. Новолепехівська, 64» на «ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні домоволодінням за адресою м. Суми, вул. Новолепехівська, 62, належного ОСОБА_1, шляхом демонтажу бордюрних каменів та знесення (прибирання) квіткових клумб та інших предметів та шляхом заборони встановлення (розташування) будь-яких предметів, які б заважали користуватись вїздом до домоволодіння ОСОБА_1, з боку домоволодіння ОСОБА_2 за адресою м. Суми, вул. Новолепехівська, 64».

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги мотивував тим, що місцевим судом не змінено спосіб і порядок виконання рішення суду, а задоволено нові позовні вимоги, що не суперечить нормам закону.

У відзиву на апеляційну скаргу заявник підтримала оскаржену ухвалу і просили залишити без змін, оскільки на даний час рішення суду залишається не виконаним.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги і просив ухвалу скасувати.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засідання просили у задоволені апеляційної скарги відмовити.

Представник Сумської міської ради в судове засідання не зявилися, але про час та місце його проведення повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Сумська міська рада, про усунення перешкод у користуванні майном та зобовязання вчинити дії.

Позовну заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, які розташовані за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, 62. Власником сусіднього домоволодіння, земельна ділянка якого межує з її домоволодінням та знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, 64, є ОСОБА_2 У 2014 році ОСОБА_2 без відповідного дозволу та без належно затвердженого проекту, самовільно зайняв земельну ділянку орієнтованою площею 0,0003 га, шляхом встановлення металево-цегляної огорожі. А протягом 2015-2016 років, на свій власний розсуд, без відповідних документів він змінив функціональне призначення вулиці Новолепехівська напроти своєї садиби, шляхом проведення самочинного будівництва на земельній ділянці загального користування, яка належить Сумській міській раді, за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, 64, а саме: замостив прилеглу територію біля свого домоволодіння тротуарною плиткою, встановив бордюрні камені, три квіткові клумби, дві зливові каналізації (ливнівки), декілька металевих стовпців та ряд інших споруд (ящик з піском, два пеньки з дерева та інше), чим створював їй незручності, труднощі, перешкоди, перепони, а потім повністю позбавив можливості в'їзду та виїзду особистих автомобілів у двір та гараж через ворота №1, які зазначені в технічному паспорті, чим порушив її конституційні права та суспільні інтереси. Після проведення вказаних, самочинних будівельних робіт ОСОБА_2 категорично заборонив їй та членам її сім'ї користуватися земельною ділянкою загального користування, яку замостив тротуарною плиткою.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 22.02.2017 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні домоволодінням за адресою: вул. Новолепехівська, 62 у м. Суми, належного ОСОБА_1, шляхом заборони встановлення (розташування) будь-яких предметів, які б заважали користуватись в'їздом до домоволодіння ОСОБА_1, з боку домоволодіння ОСОБА_2, розташованого за адресою: вул. Новолепехівська, 64 у м. Суми. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.07.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2, яка подана представником ОСОБА_4, залишено без задоволення. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 22.02.2017 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.01.2017 року.

Таким чином, за судовим рішення, яке набрало законної сили, суд, усуваючи перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своїм домоволодінням, заборонив відповідачу встановлення (розташування) будь-яких предметів, які б заважали їй користуватись в'їздом до подвір'я свого домоволодіння з боку домоволодіння ОСОБА_2

Постановою державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області від 31.07.2018 року скасовано постанову державного виконавця відділу ДВС від 11.04.2017 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 10.03.2017 року, про зобовязання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні домоволодінням за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, 62, належного ОСОБА_1 шляхом заборони встановлення (розташування) будь-яких предметів, які б заважали користуватись вїздом до домоволодіння ОСОБА_1, з боку домоволодіння ОСОБА_2 за адресою: м Суми, вул. Новолепехівська, 64. Вказана постанова направлена боржнику для виконання (а.с. 4, 5).

Постановою державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області від 23.08.2018 року за невиконання рішення суду на боржника ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 1700 грн на користь держави (а.с. 7).

Постановою державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області від 29.10.2018 року закінчено примусове виконання вищевказаного виконавчого листа у звязку з неможливістю виконати рішення суду без участі боржника (а.с. 9).

У заяві про зміну способу виконання рішення, заявник просила «зобовязання ОСОБА_2 усунути перешкоди шляхом демонтажу бордюрних каменів та знесення (прибирання) квіткових клумб та інших предметів та шляхом заборони встановлення (розташування) будь-яких предметів, які б заважали користуватись вїздом до її домоволодіння з боку домоволодіння ОСОБА_2 за адресою: м. Суми, вул. Новолепехівська, 64», притому, що у задоволенні її вимоги про демонтаж бордюрних каменів та знесення (прибирання) квіткових клумб їй було відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 не виконав зобовязання по усуненню перешкод у користуванні ОСОБА_1 її домоволодінням, чим зробив неможливим виконання рішення суду, тому заява про заміну способу і порядку виконання рішення суду підлягає задоволенню.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19.03.1997 року).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд визнає, що місцевий суд, змінюючи спосіб виконання рішення, фактично змінив своє рішення від 16.01.2017 року, яким вимоги заявника про демонтаж бордюрних каменів та знесення (прибирання) квіткових клумб не були задоволені, а тільки обрано усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своїм домоволодінням шляхом заборони відповідачу встановлення (розташування) будь-яких предметів, які б заважали користуватись заявниці в'їздом на своє подвір'я з боку домоволодіння ОСОБА_2

В судовому засіданні сторони підтвердили, що з часу ухвалення рішення відповідачем ніяких предметів встановлено не було.

Згідно діючої на час ухвалення рішення нормі процесуального закону, а саме, частини 2 ст.218 ЦПК України 2004р. після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення.

За змістом діючої на час розгляду апеляційної скарги частини 8 ст. 267 ЦПК України після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення є порушення норм процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Оскаржена ухвала таким вимогам не відповідає, оскільки змінюючи спосіб виконання рішення, місцевий суд фактично задовольнив позовні вимоги, бо допустив зміну свого рішення по суті, тому доводи апеляційної скарги дають підстави для скасування оскарженої ухвали і відмови у задоволені заяві у такий порядок змінити спосіб виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2019 року скасувати.

У задоволені заяви ОСОБА_1 про заміну способу виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2017 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

ОСОБА_5