Ухвала

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 465/4840/14-ц

провадження № 61-6633ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Огородником Олегом Ігоровичем, на рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року в справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 2 968,78 грн за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2017 року позов ЛМКП «Львівводоканал» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівводоканал» борг на загальну суму в розмірі 2 968,78 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року апеляційну скаргу Огородника О. І. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2017 року в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 , скасовано.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

27 березня 2019 року ОСОБА_1 через адвоката Огородника О. І. направила касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Огородником О. І., залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків (уточнення прохальної частини касаційної скарги), який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

27 червня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) недоліки касаційної скарги усунуто.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року визначено в розмірі 1 921,00 грн.

Ціна позову у даній справі становить 2 968,78 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн Х 100 = 192 100,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на те, що дана справа становить виняткове значення для заявника, оскільки сплата суми 2 968,78 грн за комунальні послуги суттєво відобразиться на сімейному бюджеті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім того касаційна скарга містить посилання на те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування судами позовної давності. Однак Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, зокрема, з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, та зазначених підстав не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 через адвоката Огородника О. І. подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Огородником Олегом Ігоровичем, на рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року в справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько