Апеляційне провадження № 22-ц/824/971/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019року м. Київ

Унікальний номер справи 756/2885/16-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.(суддя-доповідач), Вербової І.М., СоколовоїВ.В. за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва»,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа: ОСОБА_5,

Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, поданою її представником ОСОБА_6,

на рішення Оболонського районного суду міста Києва, ухваленого 13 лютого 2018 року під головуванням судді Тітова М.Ю. в приміщенні суду,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» звернулося з позовом до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що житловий будинок № АДРЕСА_1 знаходиться на його балансі.

Квартира № 114, яка розташована на 24 поверсі зазначеного будинку, площею 109,8 кв.м., належить на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_4, в якій, окрім неї, зареєстровані також її неповнолітні діти: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

29.01.2016 комісією за участю заступника начальника управління житлово-комунального господарства Оболонської РДА ОСОБА_9, начальника ЖЕД-504 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» встановлено, що на покрівлі 24 поверху ведеться будівництво, яке не передбачено проектом забудови вказаного будинку і в цей же день ЖЕД-504 надала відповідачці припис з вимогою надати дозвільно-проектну документацію на проведення будівельних робіт по надбудові на покрівлі житлового будинку № АДРЕСА_1 або демонтувати самовільно надбудовані стіни на покрівлі і привести квартиру в попередній стан.

03.02.2016 працівниками ЖЕД-504 було повторно проведено комісійне обстеження покрівлі житлового будинку № АДРЕСА_1 та виявлено, що роботи по будівництву надбудови на покрівлі призупинені, але стіни, які надбудовані на покрівлі не демонтовано. Грунт на покрівлі вивезено, а також демонтовано двері на сходових клітинах між 23 та 24 поверхами.

10.02.2016 стосовно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення № 211, який рекомендованим листом надіслано до адміністративної комісії Київської міської державної адміністрації.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 станом на 25.02.2016 не виконала умови припису, проектно-дозвільних документів на здійснення по надбудові на покрівлі житлового будинку не надала, позивач просив суд зобов'язати її привести в попередній стан покрівлю в житловому будинку № АДРЕСА_1, а саме демонтувати за власний рахунок самовільно надбудовані стіни на покрівлі житлового будинку № АДРЕСА_1.

Протокольними ухвалами до участі у справі залучено третіх осіб: ОСОБА_5 та Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2018 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 привести у попередній стан покрівлю в житловому будинку № АДРЕСА_1, а саме демонтувати за власний рахунок самовільно надбудовані стіни на покрівлі житлового будинку № АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника подала апеляційну скаргу і, вказуючи на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, зокрема, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду адміністративної справи Окружним адміністративним судом м. Києва за позовом ОСОБА_4 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу від 30.03.2017 року № 101, оскільки саме у зазначеній справі суд має встановити чи відповідає розроблена проектна документація по реконструкції квартири АДРЕСА_1 вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва та чи відповідають виконані будівельні роботи по реконструкції квартири проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів та даним, зазначених у декларації про початок виконання будівельних робіт від 17.08.2016 р. за № КВ 04, при цьому суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні посилається на зазначений наказ.

Суд не надав оцінки документам, з яких вбачається, що об'єкт будівництва введений в експлуатацію, також зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4, а тому факт введення об'єкта в експлуатацію та реєстрація права власності на об'єкт реконструкції вказує, що на об'єкті було виконано всі роботи, передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

Посилалася на те, що позивач не надав жодних доказів, які б вказували на те, що здійснення нею будівельних робіт по реконструкції квартири порушують права власників інших квартир у будинку і що таке будівництво здійснюється з порушенням санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. З Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 переведено суддів Апеляційного суду міста Києва та суддів Апеляційного суду Київської області на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 №3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 - ОСОБА_11 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Представники позивача та треті особи заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 41 від 31.01.2015 будинок № АДРЕСА_1 закріплено на праві господарського відання без права розпорядження за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» майно, що передане до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до ордеру на жиле приміщення № 680456 серії Б від 16.12.1993 року ОСОБА_4 надано право на зайняття жилого приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Квартира АДРЕСА_2 загальною площею 327,6 кв.м., житловою площею 161,9 кв.м. належить ОСОБА_4 на праві власності.

Згідно довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» № 4326 від 25.02.2016 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8

29.01.2016 комісією за участю начальника управління ЖКГ Оболонської РДА, начальника ЖЕД-504 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» було встановлено, що на покрівлі 24 поверху ведеться будівництво, яке не передбачено проектом забудови даного будинку.

В той же день, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» власнику квартири АДРЕСА_3 надіслано припис з проханням надати проектно-дозвільну документацію на добудову на покрівлі житлового будинку над їхньою квартирою. У разі відсутності проектно-дозвільної документації запропоновано терміново протягом п'яти днів демонтувати самовільну добудову.

03.02.2016 працівниками ЖЕД-504 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» повторно було проведено комісійне обстеження покрівлі житлового будинку № АДРЕСА_1. При комісійному обстеженні виявлено, що роботи по будівництву надбудови на покрівлі призупинені, але стіни, які надбудовані на покрівлі не демонтовано. Грунт на покрівлі вивезено, а також демонтовано двері на сходових клітинах між 23 та 24 поверхами.

12.01.2017 комісією у складі головного інженера ЖЕД-504 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» ОСОБА_12, активіста громадської приймальні ОСОБА_13 - ОСОБА_14, журналіста ГО Азов ОСОБА_15, власника квартири № 100 ОСОБА_5 обстеживши технічний поверх та покрівлю житлового будинку АДРЕСА_1 виявили, що на покрівлі будинку знаходиться одноповерхова забудова без покрівлі. При обстеженні технічних приміщень вказаного будинку виявлено пошкодження огороджувальної конструкції шахти ліфта (отвір 1200х1300 мм). Також виявлено протікання покрівлі за межами розташування квартири № 114. На покрівлі також виявлено тельфер та резервуар для води. Квартирою № 114 було надано дозвільну документацію на проведення робіт по реконструкції квартири.

20.02.2017 комісією у складі працівників ЖЕД-504 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» встановлено, що власником квартири № 114 відновлено покрівлю одноповерхової забудови, яка розміщена на покрівлі житлового будинку АДРЕСА_1.

17.08.2016 ОСОБА_4 подано декларацію Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві про початок виконання будівельних робіт, а саме реконструкції квартири АДРЕСА_4 в Оболонському районі м. Києва.

11.10.2016 ОСОБА_4 подала декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва» від 11.10.2016 № КВ 49.

Наказом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради № 101 від 30.03.2017 скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва» від 17.08.2016 № 04. Також скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва» від 11.10.2016 № КВ 49.

Задовольняючи позовні вимоги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правила користування приміщеннями житлових будинків та Правила благоустрою міста Києва.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 10 ЖК УРСР громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 24 ЖК УРСР житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території.

Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку (ст. 383 ЦК України).

Відповідно до п. 4 Правил користування житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Згідно п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76 та зареєстрованих Міністерством юстиції України 25.08.2005 за №927/11207 (далі Правила) переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства, також, згідно п. 1.4.5. для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування.

Відповідно до п. 1.4.4 Правил передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

Як вбачається з п. 1.4.6 Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що приступив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Відповідно до п. 3.2.8 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 відповідальні особи підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, юридичні та фізичні особи, що використовують будинки і споруди та приміщення в них на законних підставах, зобов'язані змінювати зовнішній вигляд фасадів будівель та споруд тільки на підставі затверджених у встановленому порядку проектів та за умови одержання контрольної картки на тимчасове порушення благоустрою території у зв'язку з виконанням відповідних робіт у Департаменті міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно п. 5.2.9 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 15.12.2008 №1051/1051 перепланування квартир та приміщень житлових будівель має проводитись на підставі дозволу відповідної районної у місті Києві державної адміністрації, виданого в установленому порядку.

Пунктом 15.1.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 15.12.2008 №1051/1051 передбачено підставою на порушення існуючого благоустрою та його відновлення у місті Києві є контрольна картка на тимчасове порушення благоустрою. Контрольна картка на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення на період виконання земляних і монтажних робіт, пов'язаних з прокладанням, перекладанням, ремонтом, у тому числі ліквідації аварій інженерних мереж і споруд, будівництвом і ремонтом будинків, транспортних магістралей, доріг, площ, інженерних вишукувань, благоустроєм та озелененням територій, надається на підставі письмового звернення замовника забудовника), в якому повинні бути вказані адреса, назва та характеристика виконуваних робіт. До листа додається заявка встановленої форми (інформація про виконавця робіт і замовника).

Відповідно п. 15.2.6 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 контрольна картка на тимчасове порушення благоустрою при виконанні земельних, будівельних та інших робіт та капітальних ремонтів на території м. Києва видається Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в термін 5 робочих днів з моменту подання заявником /всіх необхідних документів (включаючи лист погоджень).

Згідно п. 15.3.2 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 для реконструкції та капітального ремонту будівель і споруд необхідні наступні документи: документ на право власності або оренди будинку, споруди; розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про дозвіл на проведення робіт з: капітального ремонту; реконструкції; надбудови аттикових та мансардних поверхів; документ на право землекористування; дозвіл інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві; будгенплан, погоджений в установленому порядку; чинний договір про сплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва, виданий Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації.).

Питання отримання документу, який дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи визначено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 (далі - Порядок № 466), а механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 (далі - Порядок № 461).

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком № 466 та Порядком № 461 запроваджено декларативний принцип оформлення замовником документів, які надають право виконувати будівельні роботи на об'єктах будівництва І - III категорії складності та підтверджують готовність об'єкта до експлуатації.

Вказаний принцип полягає в тому, що відповідальність за достовірність даних, зазначених замовником у декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, несе сам замовник, а орган держаного архітектурно-будівельного контролю зобов'язаний прийняти до розгляду подану декларацію, перевірити повноту даних, зазначених у ній, та прийняти рішення щодо проведення реєстрації декларації.

Тобто, функції органу держаного архітектурно-будівельного контролю на етапі подання замовником будівництва декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації зведено до перевірки повноти даних, вказаних замовником будівництва у відповідному документі декларативного характеру.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник будівництва несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві (далі - Департамент) зареєстровано подану замовником будівництва гр. ОСОБА_4 декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва» від 17.08.2016 № КВ 04. У подальшому Департаментом зареєстровано подану замовником будівництва гр. ОСОБА_4 декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за вказаною адресою від 11.10.2016 КВ 59.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, на підставі звернення народного депутата України ОСОБА_13 від 27.01.2017 № 1410п, яке надійшло листом із Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 07.02.2017 № 40-201-11/1066 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_5.

За результатами перевірки та враховуючи надані замовником будівництва ОСОБА_4 документи встановлено, що підрядником ТОВ «Благобудконсалт» відповідно до проектної документації, розробленої ФОП ОСОБА_16 (кваліфікаційний сертифікат серія АР № 000280), виконані будівельні роботи із реконструкції квартири № 114 з приєднанням частини технічного поверху та влаштуванням надбудови на даху 24-х поверхового житлового будинку за вказаною вище адресою, чим змінено зовнішню конфігурацію приміщень квартири, загальна площа якої відповідно до проектної документації складала; до реконструкції - 223,0 кв. м, після реконструкції - 312,65 кв. м.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Київським БТІ та зареєстрованого у реєстраційній книзі за № 7478 від 9 жовтня 1998 року загальна площа квартири до реконструкції складала 223,0 кв. м.

Після виконання будівельних робіт із реконструкції квартири шляхом забудови частини технічного поверху та влаштування приміщення на даху будинку, відповідно до технічного паспорту, виготовленого ТОВ «УКРТЕХЕКСПЕРТ» від 22 серпня 2016 року, загальна площа квартири склала 327,6 кв. м, чим змінено техніко-економічні показники об'єкта будівництва.

Також встановлено, що замовником будівництва ОСОБА_4 у декларації про початок виконання будівельних робіт № КВ 04 в частині наявності містобудівних умов і обмеження забудови земельної ділянки зазначено п. 25 Переліку об'єктів будівництва для проектування яких містобудівні умови і обмеження не надаються затвердженого наказом Мінрегіону від 07.07.2011 № 109 (далі - Перелік).

Згідно з п. 25 Переліку містобудівні умови і обмеження не надаються для реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Згідно ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 4.3 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на -будівництво», основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки; технічні умови; завдання на проектування.

Таким чином, проектна документація із реконструкції квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва, яка передбачає збільшення геометричних розмірів, розроблена без отримання містобудівних умов та обмежень, та з істотним порушенням будівельних норм, державних стандартів та правил, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Враховуючи викладене, замовником будівництва гр. ОСОБА_4 затверджено проектну документацію на об'єкт будівництва: «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва», на порушення ст. 23 Закону України «Про архітектурну діяльності».

Замовником будівництва гр. ОСОБА_4 надавались недостовірні дані у декларації про початок виконання будівельних робіт № КВ 04 в частині необхідності отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а також в частині характеристики житлових будинків чим порушено ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За інформацією, наведеною у деклараціях про початок виконання будівельних робіт із реконструкції квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі міста Києва від 17.08.2016 № КВ 04 та про готовність об'єкта до експлуатації із реконструкції квартири № 114 за вказаною адресою від 11.10.2016 КВ 59, категорія складності об'єкта будівництва визначена, як III (третя).

Відповідно до ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», та на підставі акта перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.03.2017, Департаментом наказом від 30.03.2017 №101 скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва» від 17.08.2016 № КВ 04 та скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 11.10.2016 № КВ 49.

Враховуючи те, що на момент звернення з позовом 26.02.2016, відповідачем вже було здійснені надбудови на покрівлі житлового будинку, і підтверджень отримання дозволу для проведення надбудов на покрівлі житлового будинку № АДРЕСА_1 надано не було, реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 в Оболонському районі м. Києва» від 17.08.2016 № КВ 04 та реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 11.10.2016 № КВ 49 скасовано.

В подальшому, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, представником ОСОБА_4 долучено до матеріалів справи копію рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року (т. 2, ас.ас.212-220), яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року (т. 2 ас.ас.237-244), відповідно до якого визнано протиправним та скасовано Наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва ВО КМР (КМДА) від 30 березня 2017 року № 101 про скасування реєстрації декларацій.

Між тим, Шостим апеляційним адміністративним судом було встановлено, що виявлення інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених в повідомленні чи зареєстрованій декларації є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у порядку встановленому КМУ.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справ. що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особвщодо якої встановлено ці обставини, якщо інакше не встановлено законом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 порушено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, правила користування приміщеннями житлових будинків та Правила благоустрою міста Києва, оскільки відповідач не надавав позивачу жодного документу, необхідного для отримання дозволу на переобладнання покрівлі в житловому будинку № АДРЕСА_1, тому доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають відхиленню.

Як вбачається, з позовом про зобов'язання вчинити дії, КП звернулося в лютому 2016 року. Як стверджувала відповідач ОСОБА_4 під час розгляду справи, право власності було оформлено лише в жовтні 2016 року. Таким чином, саме будівництво оформлювалося та продовжувалося під час розгляду справи.

Як вбачається з витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру, об'єкт житлової нерухомості, загальною площею 327,6 кв.м. АДРЕСА_6, зареєстровано за ОСОБА_4 11 липня 2016 року, а декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності зареєстровано лише 11 жовтня 2016 року (т. 1 ас.ас. 11-114), тобто через три місяці після оформлення права власності.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що у ОСОБА_4 були відсутні підстави для оформлення права власності на спірний об'єкт нерухомості, відносно якого була відсутня декларація про готовність до експлуатації.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що порядок знесення самочинно збудованих об'єктів визначає, зокрема, ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Знесення самочинного будівництва, як крайньої міри, можливо, зокрема за умови, якщо цим будівництвом порушуються права третіх осіб, а перебудова не призведе до усунення їх порушених прав, а також у разі, якщо перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, неможливо, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним (ст. 41 Конституції України), забезпечується державою і захищається судом (ст. 55 Конституції України).

Відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т. ін.

Правовий режим майна, що перебуває у спільній власності власників квартир, має визначатися, відповідно до Конституції України (п. 7 ч. 1 ст. 92), виключно законами України.

За положеннями пункту 6 частини 1 статті 1 ЗУ від 14 травня 2015 року «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку (ч.ч.1, 2 ст. 5 вищевказаного Закону від 14 травня 2015 року N 417-VIII).

Відповідно до частини 2 ст. 6 вищевказаного Закону від 14 травня 2015 року N 417-VIII, реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

З пояснень третьої особи ОСОБА_5, що не заперечувалося іншими учасниками справи, встановлено , що переважна більшість (98 квартир із 116) мешканців (власників та орендарів) житлових приміщень будинку № АДРЕСА_1, була проти проведення власником квартири № 114 робіт, пов'язаних з будівництвом надбудови на покрівлі 25 поверху.

Як вбачається з матеріалів справи та наявних доказів, відповідач не отримала згоди на використання спільного майна багатоквартирного будинку і здійснення реконструкції із виконанням надбудови конструктивних елементів покрівлі.

Таким чином, питання щодо згоди власників квартир - співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на надбудову поверхів, улаштування мансард і т. ін. з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо), має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного кодексу України.

Апеляційний суд також зазначає, що характер використання 25 поверху багатоквартирного будинку по проспекту Героїв Сталінграду 16-В не може бути визнаний законною підставою для здійснення реконструкції та виконання надбудови без наявності згоди співвласників цього будинку та суперечить генеральному проекту будинку, яким такі надбудови не передбачались.

Враховуючи викладене вище, апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги, що проведення реконструкції квартири та здійснення надбудови ніяким чином не порушують права власників інших квартир у будинку.

Слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року зазначено, що позбавлення права власності на майно, здійснене лише з метою надання особистої вигоди приватній стороні, не може бути таким, що відповідає «суспільним інтересам». Однак примусове передання права власності на майно від однієї особи до іншої може, залежно від обставин, становити законний засіб забезпечення суспільних інтересів. При цьому Суд вказує на те, що заволодіння майном є таким, що відповідає «суспільним інтересам», якщо воно здійснене з метою впровадження соціальної, економічної чи іншої політики, і тільки якщо це робиться з метою виконання законної соціальної політики. При цьому Суд вказує, що терміни «закон» або «законний» у Конвенції «стосуються не просто внутрішнього права держави, а якості закону, вимагаючи його відповідності принципу верховенства права» (див. рішення у справі Мелоуна від 2 серпня 1984 року, серія А, N 82, с. 32, п. 67 [7]).

З урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги, є ідентичними з запереченнями відповідача проти позову, яким суд надав належну оцінку, така оцінка є достатньо аргументованою, тому відсутні підстави повторно відповідати на ті ж самі аргументи особи, яка подала апеляційну скаргу.

При цьому, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Інші доводи, на які посилалася ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі, були предметом дослідження та оцінки судом першої інстанції під час розгляду справи та додаткового правового аналізу не потребують.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: