РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2325/17

пр. № 2/759/350/19

18 квітня 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Т.О. Величко

при секретарі судових засідань: В.В. Дудник

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, суд,-

В С Т А Н О В И В

У лютому 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що 04.02.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, у відповідність до якого позивач передав у власність відповідачу у строк до 28.02.2014 року грошові кошти в розмірі 199 825 грн., що є еквівалентом за встановленим курсом продажу гривні по долару США - 25 000 доларів США. 28.02.2014 року строк повернення позики було продовжено за погодженням сторін до 30.03.2014 року. Грошові кошти були передані 04.02.2014 року у момент підписання розписки. Строк повернення у розписці визначений - 30.03.2014 року,однак сума позики не повернута у повному обсязі.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, проценти за користування коштами за період з 31.03.2014 року по 03.04.2018 року та компенсацію за заподіяну моральну шкоду.

14.02.2017 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Петренко Н.О.

05.05.2017 року Ухвалою судді Петренко Н.О. відкрито провадження у справі.

08.09.2017 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Величко Т.О., суддя Петренко Н.О. вилучено у зв"язку з відстороненням від посади.

12.09.2017 року Ухвалою судді прийнято справу до провадження.

04.04.2018 року Ухвалою суду позов залишено без руху.

16.04.2018 року Ухвалою судді продовжено розгляд справи.

В судове засідання з"явився представник позивача, позов підримав та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з"явився, про судові засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання та зворотніми повідомленнями про вручення повісток. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, а тому суд вбачає за можливе проводити розгляд справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.02.2014 року між ОСОБА_2 до ОСОБА_3 укладено договір позики, у відповідність до якого позивач передав у власність відповідачу у строк до 28.02.2014 року грошові кошти в розмірі 199 825 грн., що є еквівалентом за встановленим курсом продажу гривні по долару США - 25 000 доларів США. 28.02.2014 року строк повернення позики було продовжено за погодженням сторін до 30.03.2014 року.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, не повернув позику ані в установлений договором термін, ані в подальшому.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов'язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суму позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що Позикодавець має право на стягнення з Позичальника заборгованість за договором позики, процентів за користування коштами за період з 31.03.2014 року по 03.04.2018 року та моральної шкоди.

Стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. на користь держави Україна.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, 1167 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві 29.08.2002 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 654 024 (шістсот п"ятдесят чотири тисячі двадцять чотири) грн. 00 коп., що є еквівалентом 25 000 (двадцять п"ять тисяч) доларів США станом на 03.04.2018 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві 29.08.2002 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2 грошову суму коштів у розмірі 78 692 (сімдесят вісім тисяч шістсот дев"яносто дві) грн. 16 коп., що є еквівалентом 3 008 (три тисячі вісім) доларів США, що складає проценти за користування коштами за період з 31.03.2014 року по 03.04.2018 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві 29.08.2002 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2 компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 5 000 (п"ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві 29.08.2002 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. на користь держави Україна.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: