Справа №442/93/19
Провадження №2/442/418/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України про визнання торгів недійсними, стягнення збитків та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

09.01.2019 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить на підставі ст. 230 ЦК України визнати торги по земельній ділянці недійсними і стягнути з відповідача збитки по даному правочину у двійному розмірі, а саме: з відповідача 1 стягнути суму в розмірі 137016,60 грн., а з відповідача 2, суму в розмірі 7211,40 грн. в якості матеріальної шкоди; відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України з обох відповідачів солідарно стягнути суму в розмірі 50 000 в якості моральної шкоди; судові витрати стягнути з відповідачів солідарно.

У обґрунтування позову вказує на те, що 04.06.2018 через сайт аукціону державного підприємства «Сетам» на торгах, нею було куплено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,12 га, кадастровий номер НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_1. Однак, після купівлі даного лоту, в'явилось, що фотографії лоту і опис лоту не відповідає дійсності. Земельна ділянка виявилась в іншому місці і не відповідала тому опису, що було розміщено на сайті лоту. Таким чином, вважає, що договір купівлі продажу земельної ділянки було здійснено під впливом обману.

15.02.2019 від відповідача ДП «СЕТАМ» надійшов відзив на позов, в якому представник просив у позові відмовити з тих підстав, що позивач не наводить порушення норм Порядку реалізації арештованого майна, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 під час проведення оскаржуваних торгів, впливу таких порушень на результат проведення електронних торгів та порушення законних прав позивача у результаті проведення електронних торгів.

Так, ДП "СЕТАМ" проведено електронні торги з реалізації арештованого майна - земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0.12 га, кадастровий НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_1 за номером лоту № 280324.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.61 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Відповідно до частини другої статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Так, електронні торги за лотом № 259379 проводились відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі - Порядок).

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 державне підприємство "СЕТАМ" уповноважене на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи реалізації майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів, торгів за фіксованою ціною та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим цим наказом.

Відповідно до пункту другого розділу II Порядку організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Згідно з абзацу четвертого пункту 4 розділу II Порядку перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець)

Таким чином, інформаційне повідомлення про лот формується Організатором виключно на підставі заявки державного або приватного виконавця. ДП "СЕТАМ" виконує функції організатора електронних торгів, який діє в межах повноважень, визначених Порядком. Тобто, у Організатор електронних торгів відсутні повноваження надавати правову оцінку діям державних (приватних) виконавців, в тому числі перевіряти відомості, наведені у заявці, на відповідність дійсності та законодавству.

Інформація про реалізацію земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальної площею 0.12 га, кадастровий НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_1 була внесена до Системи реалізації арештованого майна на підставі заявки державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС.

Відповідно до пункту 5 Порядку розділу II виконавець призначає зберігача у порядку, встановленому статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись принципом забезпечення схоронності та цілісності майна. Зберігачами можуть бути боржник, члени його сім'ї або інші особи, у тому числі Організатор.

Інформаційне повідомлення про лот № 280324 містило інформацію про порядок ознайомлення з майном та контактними даними зберігача - ознайомлення у зберігача представник ПАТ "Укрсоцбанк" Крохмальний О.О. тел. НОМЕР_1 (роздруковане інформаційне повідомлення додається).

Разом з цим, про необхідність ознайомлення з лотом під час процедури проведення електронних торгів було зазначено у постанові Верховного суду від 24 січня 2018 року у справі № 910/8052/17 про визнання електронних торгів недійсними: "Щодо доводів касаційної скарги про те, що позивач не міг здійснити огляд майна, адже не мав відомостей про його зберігача і, що не звертався до відповідача -1 з запитами про надання для огляду цього майна, оскільки останній не є його зберігачем, необхідно зазначити таке.

Пунктом 5 Порядку розділу II визначено, що виконавець призначає зберігача у порядку, встановленому статтею 58 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись принципом забезпечення схоронності та цілісності майна.

Зберігачами можуть бути боржник, члени його сім'ї або інші особи, у тому числі організатор - відповідач -І.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, позовної заяви, адвокатського запиту № 3-3/17 про надання документів, який був адресований Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, позивач зазначав, що звертався до зберігача майна для з'ясування дійсної вартості та технічного стану майна, тобто він був обізнаний хто є зберігачем майна, проте відповідно до вимог ст. 34 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) суду не надав належних доказів такого звернення. При цьому, наявність в системі номера телефону зберігача майна давала можливість позивачу уточнити як інформацію про останнього, так і місцезнаходження майна.

Отже, у випадку відсутності відомостей у системі щодо майна, позивач міг знати про можливість існування потенційного ризику щодо цього майна і мав можливість звернутись до зберігача майна і реалізувати своє право на його огляд, однак таким правом належним чином не скористався.

Разом з цим, будь яких доказів, що земельна ділянка розташована "не на тому місці" позивачем до позовної заяви не надано.

Як і не доведено, яким чином було порушено права позивача.

Разом з цим, одним із способів захисту порушеного права згідно з частиною 2 статті 16, частиною 1 статті 215 ЦК України є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами 1 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Поряд з тим, умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, зокрема щодо порядку виявлення майна, його опису та арешту, передбачено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-УІІІ та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

Приписами статей 48, 56 та 61 Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII унормовано, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

З аналізу положень вищенаведених нормативно-правових актів слідує, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна.

Таким нормативно-правовим актом, який встановлює порядок та правила проведення прилюдних торгів є саме Порядок реалізації арештованого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5.

Тобто для визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити порушення правил, встановлених саме Порядком реалізації арештованого майна.

Верховним судом у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 911/494/17 зазначено, що: "Вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів".

Разом з цим, Верховним судом у постанові від 14.03.2018 у справі №910/1454/17 зазначено, що «Верховний Суд наголошує, що під час розгляду спору про визнання недійсними електронних торгів судами повинно бути встановлено:

- чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна та/або інших норм законодавства під час проведення електронних торгів і в чому таке порушення полягало;

- чи вплинули ці порушення на результат торгів;

- чи відбулося порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів."

Однак Позивач, у позовній заяв не доводить порушення норм Порядку під час проведення оскаржуваних торгів, впливу таких порушень на результати електронних торгів та порушення законних прав Позивача у результаті проведення електронних торгів.

Разом з цим і відсутні підстави для задоволення інших вимог позивача.

21.03.3019 від відповідача Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області надійшов відзив на позов. У позові представник просив відмовити з тих підстав, що торги відбулись у відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та Порядку реалізації арештованого майна.

Позивач та її адвокат Стегніцький А.М. позов просили задоволити з тих підстав, що викладені у позові.

Представник відповідача Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області - державний виконавець Федурко Н.В. проти позову заперечив з підстав, які викладені у відзиві. У позові просив відмовити.

Представник відповідача державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України не з'явився, просив розглядати справу у його відсутності.

Суд, вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що у позові слід відмовити.

Згідно протоколу проведення електронних торгів №3369973 ДП «СЕТАМ» 05.06.2018 відбулись торги, де ОСОБА_1 було придбано лот №280324 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,12 га, кадастровий номер НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 72 114 грн., зі сплатою 3605 грн. гарантійного внеску.

Такі торги проведені в межах виконавчого провадження ВП №55105664 з примусового виконання виконавчого листа №442/6117/15-ц, виданого 09.11.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 10692 дол. США 80 центів та судовий збір в розмірі 2310,90 грн.

Постановою державного виконавця від 12.01.2018 арешт було накладено саме на вищевказану земельну ділянку.

Частинами першою, другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 ( надалі Порядок), визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Пунктом 5 Розділу ІІІ Порядку, зокрема визначено можливість, порядок ознайомлення з майном. Інформація, зазначена у цьому підпункті, автоматично формується Системою.

Проте, як вбачається з матеріалів справи позивач не скористався своїм правом оглянути майно, яке він придбає на електронних торгах.

Організатором торгів було забезпечено технічну можливість реєстрації позивача учасника електронних торгів в особистому кабінеті, доступу до нього, відображення інформації про електронні торги, у яких він бере участь, відповідно до його прав.

Як визначено п.10 розділу VI Порядку, після підтвердження факту оплати вартості лота на Веб-сайті відображаються відомості про завершення торгів. Система автоматично формує протокол торгів за лотом.

У подальшому, переможець торгів зобов'язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта. У разі отримання майна пізніше семи робочих днів з дати отримання акта витрати на зберігання майна в період, що перевищує вказані вище сім робочих днів, покладаються на переможця електронних торгів ( п. 19 розділу VI).

Переможцю торгів передано саме те майно, яке було заявлено на продаж через аукціон, під час отримання майна претензій ОСОБА_1 не мала, іншого позивачем не доведено.

За твердженням позивачки придбана нею земельна ділянка знаходиться не в тому місці с.Лішня Дрогобицького району, яке вказано на фотографіях сайту аукціону державного підприємства «СЕТАМ» і не відповідає опису лоту. На підтвердження цього посилалась на пояснення землевпорядника Лішнянської сільської ради Дрогобицького району.

Суд здійснював виклик землевпорядника Лішнянської сільської ради, який би міг дати пояснення з приводу місяця розташування земельної ділянки, оскільки, зі слів позивачки, він на її прохання виходив на місце розташування такої, однак листом від 15.04.2019 за №87 сільська рада повідомила, що такий на даний час звільнений.

Надані позивачем фотографії земельної ділянки, яку з її слів, вона насправді придбала на аукціоні, не дають змоги суду з впевненістю ідентифікувати таку.

Так, свої вимоги з даного приводу позивач ґрунтував на положеннях ст. 230 ЦК України, відповідно до яких якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Однак, позивачем не доведено, а суд не вбачає підстав для визнання вказаного правочину недійсним з підстав ст. 230 ЦК України.

Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст.12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов'язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Відчуження майна на електронних торгах, як угода купівлі-продажу є багатостороннім правочином, і під час подання позову про його оскарження такий позов подається до всіх сторін цього правочину, з якими є матеріально-правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі.

Такий правовий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 12-128гс18.

У цій справі позивачем поданий позов лише до організаторів електронних торгів - ДП «СЕТАМ» та Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області.

У матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про залучення фактичного продавця до участі у справі як співвідповідача, тоді як суд із урахуванням принципу диспозитивності не має права самостійно притягати належного відповідача як співвідповідача до участі у справі.

Враховуючи те, що вирішення цієї справи безпосередньо зачіпає інтереси продавця ПАТ «Укрсоцбанк», його неучасть у справі як співвідповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення через недоведеність, а також у зв'язку з пред'явленням такого до неналежних відповідачів.

З урахуванням зміст ст. 141 ЦПК України, так як у позові відмовлено, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції про визнання торгів недійсними, стягнення збитків та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.04.2019.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, адреса проживання: АДРЕСА_2.

Відповідачі: Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, , юридична адреса: вул. 22 Січня, 43, м.Дрогобич Львівської області.

Державне підприємство «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, , юридична адреса: вул. Стрілецька, 4-6, м. Київ.

Суддя Хомик А.П.