Справа № 130/2923/18
Провадження №22-ц/801/1574/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач :Ковальчук О. В.
УХВАЛА

18 липня 2019 рокуСправа № 130/2923/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді ОСОБА_3, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2019 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху, у зв`язку з тим, що за її подання не було сплачено судовий збір і не додано копії доданих до неї письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Для усунення вказаних недоліків скарги апелянту було надано максимальний строк для їх виконання - десять днів з дня отримання копії ухвали, яку ОСОБА_1 отримав 05 липня 2019 року, про що міститься відповідна відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів справи.

На виконання вимог ухвали від 02 липня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву, до якої долучив копію акта обстеження його матеріально-побутових умов проживання від 10 січня 2019 року, копії ухвал Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2019 року та від 20 травня 2019 року, постановлені в інших справах, та якими його було звільнено від сплати судового збору, копію ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року у цій справі. Додатково апелянт надав оригінал його заяви до Вищої ради правосуддя про притягнення судді ОСОБА_3 до дисціплінарної відповідальності, яку він має намір направити у випадку відмови у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору та зазначив, що направив ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2019 року у справі № 130/993/19, постановлену у складі судді ОСОБА_3, до Вищої ради правосуддя і отримав відповідь про те, що дисциплінарну справу щодо головуючого у цій справі порушено.

Крім того, скаржник зазначив, що не подавав будь-яких письмових додатків до апеляційної скарги, а клопотання про звільнення від сплати судового збору з додатками не має відношення до розгляду справи по суті, а тому і не повинно надсилатись іншим учасникам справи.

Оцінивши доводи вказаної заяви, суд вважає їх необґрунтованими, а вимоги ухвали Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2019 року не виконаними з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов : якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Апеляційний суд вважає, що надані ОСОБА_1 документи не є доказами неможливості сплати ним судового збору за подачу цієї апеляційної скарги, оскільки вони не підтверджують відсутність у нього будь-якого іншого реального доходу (зокрема, прибутку, аліментів, отримання коштів за рішеннями суду, тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, вкладів у банках та інше.

Подаючи 14 червня 2019 року апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 не надав апеляційному суду доказів на підтвердження того, що він дійсно позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у встановленому законом розмірі, оскільки довідки Управління Пенсійного фонду України у Жмеринському районі Вінницької області № 140/02-3-25 від 09 січня 2019 року та № 4644/02-3-25 від 29 травня 2019 року не підтверджують відсутність у нього будь-якого іншого доходу у попередньому календарному році. Крім того, у довідці Управління Пенсійного фонду України у Жмеринському районі Вінницької області від 29 травня 2019 року зазначено лише розмір пенсії, отриманий ОСОБА_1 у лютому, березні та квітні 2019 року.

Надані скаржником копії ухвал апеляційного суду у інших справах не є доказом неможливості сплати ним судового збору за подачу цієї апеляційної скарги, а посилання на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року про звільнення від сплати судового збору у цій справі є безпідставними, оскільки питання щодо перевірки дотримання апелянтом вимог ст. 356 ЦПК України щодо форми і змісту апеляційної скарги, зокрема, й обов`язку додати до апеляційної скарги документи, що підтверджують сплату судового збору або підстави звільнення від такої сплати, а відтак вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, з огляду на системне тлумачення положень ст. ст. 136, 357 ЦПК України та ст. 9 Закону України «Про судовий збір», належить до виключної компетенції суду апеляційної інстанції.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Водночас, апеляційний суд вважає необґрунтованим посилання ОСОБА_1 на відсутність у нього обов`язку надавати копії долучених до апеляційної скарги додатків для інших учасників справи з огляду на таке.

У п. 2 ч. 3 ст. 2 ЦПК України зазначено, що одним з основних принципів цивільного судочинства є повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

У апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції від 06 червня 2019 року зазначено додатком - копія скарги; два акта; клопотання з додатками. Водночас, з ксерокопії цієї апеляційної скарги вбачається, що у ній взагалі не зазначено додатків та не додано таких додатків, що є порушенням п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, принципу рівності учасників судового процесу, передбаченого ст. 2 ЦПК України, зокрема, право відповідача ознайомлюватися з матеріалами справи і подавати заперечення проти заяв, клопотань.

Таким чином, вимоги ухвали апеляційного суду щодо сплати судового збору та надання копій доданих до апеляційної скарги письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи апелянтом не виконано.

На підставі викладеного вище, враховуючи положення статей 123, 124 ЦПК України, скаржником вимог ухвали суду апеляційної інстанції у встановлені строки не виконано, тому апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала, відповідно до вимог ст. ст. 185, 357 ЦПК України.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що в Україні, яка є правовою, демократичною державою, незалежність та недоторканість суддів гарантують статті 126, 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Відповідно до п. п. 1, 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Як зазначено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Статтями 6, 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

У зв`язку з наведеним, надання оригіналу заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, яку він має намір направити у випадку відмови у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору, та посилання про направлення ухвали Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2019 року у справі № 130/993/19 до Вищої ради правосуддя, може бути розцінене як факт втручання у професійну діяльність судді, здійснення тиску на суддю та способом перешкоджання розгляду заявленого клопотання відповідно до закону.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 червня 2019 року вважати неподаною та повернути цій особі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя ОСОБА_3