Номер провадження 2/235/83/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 квітня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Клікунової А.С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровськ Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

20 вересня 2018 року на адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з Печерського районного суду м. Києва за підсудністю надійшли матеріали вказаної цивільної справи.

Згідно матеріалів справи:

- 28.02.2018 року на розгляд Печерського районного суду м. Києва пред'явлено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3, 2004 р.н. та стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1762 гривень;

- ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 роз'єднано, в окреме провадження виділено позов про стягнення аліментів;

- ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 18.04.2018 року за позовною заявою ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого засідання;

- ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2018 року цивільну справу передано за підсудністю за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 (АДРЕСА_1).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25.09.2018 року відповідно до ст. 32 ЦПК України справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 187 ЦПК України.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками ОСОБА_3, 2004 року народження. В грудні 2009 року спільне проживання сторін припинено, в січні 2017 року шлюб розірвано в судовому порядку. Неповнолітня ОСОБА_3 мешкає спільно з матір'ю ОСОБА_1, яка повністю забезпечила духовний й фізичний розвиток доньки. В липні 2014 року з причини збройного конфлікту позивач разом з донькою виїхали з м. Донецька на постійне проживання у м. Київ. Відповідач ОСОБА_2 нехтує, за позицією позивача, виконанням батьківських обов'язків, не організовує своє життя таким чином, щоб для планового та гармонійного розвитку неповнолітньої доньки мали місце всі необхідні для цього чинники. Так, відповідач самоусунувся від виховання та утримання своєї дитини, - піклування про доньку не проявляє, матеріально не забезпечує, від сплати аліментів ухиляється, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, жодної участі у формування особистості дитини не приймає. Зазначені обставини й стали чинниками для звернення ОСОБА_1, в порядку ст. 165 СК України, за судовим захистом прав неповнолітньої ОСОБА_3, 2004 року народження.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_4 (уповноважений на участь у справі на підставі ордеру адвоката) у судове засідання не з'явилися, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ст. 64, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в їх відсутність, просять ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання на 15.11.2018 р., 26.12.2018 р., 25.02.2019 р., 16.04.2019 р. для відповідача проживання якого є тимчасово непідконтрольна територія Донецької області (м. Донецьк), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Третьою особою Службою у справах дітей Печерської районної у місті Києві державної адміністрації письмові пояснення щодо позову, відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦПК України, не надано, суду адресовано заяву про розгляд справи у відсутність представника з висловленням позиції щодо врахування при ухваленні рішення письмового висновку органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації по суті спірних правовідносин сторін, складеного в порядку ч. 5 ст. 19 СК України.

З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, - приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Донецьк Донецької області, громадянка України, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_2 (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 10, 11). З 14.02.2018 року позивач стала на облік як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (підтверджено копією довідки № НОМЕР_1, виданою управлінням соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 13)

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м. Донецьк Донецької області, громадянин України, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до відомостей позовної заяви).

З 17.07.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі (підтверджено копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 - а.с. 15).

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 (підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 - а.с. 14).

Згідно довідки № 4181, виданої управлінням соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 на фактичне місце за адресою: АДРЕСА_3, законним представником, що супроводжує неповнолітню дитину є матір ОСОБА_1 (а.с. 13).

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 03.01.2017 року по справі № 221/6765/16-ц - шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 19).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/1172222/18-ц - з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, 2004 року народження у твердій грошовій сумі в розмірі 1762 гривні щомісячно, починаючи з 28.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Позивач ОСОБА_1 прикладає зусилля щодо створення всіх умов для розвитку неповнолітньої ОСОБА_3, 2004 року народження, забезпечення належного догляду та уваги дитині. В свою чергу, за позицією позивача, - відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виховання неповнолітньої доньки, не цікавиться дитиною, проявляє байдужість у матеріальному забезпеченні, фізичному та духовному розвитку дівчинки.

На підтвердження заявлених вимог позивачем ОСОБА_1 надано такі докази.

Згідно характеристики за № 26, виданої 22.02.2018 року - ОСОБА_3 є ученицею 7А класу гімназії № 109 ім. Т.Г. Шевченка Печерського району м. Києва, має середній рівень навчальних досягнень з усіх предметів (перевага предметам гуманітарного циклу); дівчинка завжди охайна, забезпечена шкільним приладдям, необхідною навчальною літературою; мати приділяє достатню увагу вихованню доньки, завжди цікавиться її шкільним життям, відвідує батьківськи збори, спілкується з класним керівником та вчителями гімназії (а.с. 16).

Згідно характеристики за № 01/67, виданої 27.02.2018 року - ОСОБА_3 працює у приватному акціонерному товаристві «Систем Кепітал Менеджмент» на посаді менеджера відділу казначейства та корпоративних фінансів, професійні обов'язки виконує сумлінно та своєчасно, у критичних ситуаціях зберігає спокій та розважливість, у конфліктах на робочому місці помічена не була (а.с. 17).

Згідно довідки № 01/53, виданої 14.02.2018 року ПрАТ «Систем Кепітал Менеджмент» заробітна плата ОСОБА_1 за лютий 2017 р. - січень 2018 р. складає 844117,30 гривень (а.с. 18).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2, будучи батьком неповнолітньої ОСОБА_3, 2004 року народження, свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов'язків, а саме - свідомо самоусунувся від виховання доньки, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування дівчинки до самостійного життя.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення від виконання батьківських обов'язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

В судовому засіданні з належно допустимих письмових доказів встановлено, що тривалий час відповідач ОСОБА_2 не приділяє належну увагу вихованню неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 2004 року народження, не турбується за стан її здоров'я та розвиток, не цікавиться успіхами в навчанні, матеріально дитину не утримує.

Згідно ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду у справі №631/2406/15-ц від 13.03.2019 (підлягає обов'язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Суд, враховуючи вказане, з огляду на дійсні обставини справи, - приходить до переконання, що відповідач маючи реальну можливість виконувати покладені на нього законом батьківських обов'язків щодо виховання дитини, зайняття підготовкою до самостійного життя тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов'язками. Будь-які об'єктивні причини ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки відсутні.

Крім вказаного, суд зазначає, що правові норми п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України пов'язані з положенням статті 152 СК України - обов'язкам батьків щодо виховання дитини кореспондує право дитини на належне батьківське виховання. Так, право на належне виховання батьками неповнолітня ОСОБА_3 отримала з моменту народження, при цьому захист прав та інтересів дитини на себе бере держава, від імені якої виступають різні державні органи (ч. 1 ст. 152 СК України). Стаття 51 Конституції України, положення Закону України «Про охорону дитинства» проголошує, що дитинство охороняється державою. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку № 105/01-1203/В-140 від 11.06.2018 року - органом опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на засідання комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 2004 року народження (а.с. 46-47). Мотивуючи такий висновок, органом опіки та піклування враховано: - довідку з Міжнародного Лінгвістичного Клубу, якою інформується, що всі питання з приводу навчання неповнолітньої ОСОБА_3, в тому числі оплата рахунків за навчання, вирішуються матір'ю дитини; - довідку з Educational Hub ABC, в якій зазначено, що за час навчання ОСОБА_3, її батько жодного разу не звертався з питаннями щодо навчання та успіхів доньки, не сплачував за освітні послуги дитини, не приводив та не зустрічав дівчинку після занять; - умови проживання - дитина разом з матір'ю проживають за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору оренди від 16.07.2015 р., трикімнатна квартира з усіма комунальними зручностями, всі кімнати, приміщення перебувають у гарному санітарно-гігієнічному стані, у дівчинки окрема кімната, в якій є розкладний диван, меблева стінка, робочий стіл зі стільцем, книжкова полиця, книги, дитячі речі, іграшки, шкільне приладдя; - думку дитини - в ході бесіди з дівчинкою встановлено, що востаннє з батьком бачилася у січні 2018 року, коли з мамою приїжджала в м. Донецьк провідати бабусю, до того ж часу з батьком зустрічалася дуже, а з 2014 року після переїзду до м. Києва батько жодного разу не виявив бажання провідати доньку, не допомагає матеріально, не дарував подарунки.

Сумуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів дитини, зауважуючи, що позбавлення батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їхнього життя, здоров'я, створення передумов для належного виховання дітей, - приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог ОСОБА_1, оскільки встановлені в судовому засідання обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання обов'язку по вихованню своєї доньки, і причини, які б не давали змоги виховувати та утримувати дитину, відсутні.

При прийняті такого рішення, суд, вважає за необхідне роз'яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставною, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду вказаного, понесенні позивачем ОСОБА_1 судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 704,80 гривень підлягає відшкодуванню в спосіб присудження до стягнення з відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст. 51 Конституції України, п. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої в Україні постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року N 789-XII, ст. ст. 150, 151, 155, 164, 165, 166 СК України, ст. ст. 141, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення суду - 18.04.2019 року (з урахуванням положення ч. 6 ст. 259 ЦПК України).

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3;

- відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - відомості матеріалах справи відсутні, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1;

- третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, , адреса місце знаходження: м. Київ, вул. М. Омеляновича-Павленка, 15

Суддя