СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________________
Провадження №2/760/322/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І. Вступна частина

29 травня 2019 року в місті Києві

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямта зняття з місця реєстрації.

ІІ. Описова частина

19 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямта зняття з місця реєстрації.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначила, що 2/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить їй на підставі договору дарування, 1/3 частини житлового будинку належать ОСОБА_3 , який є братом Позивача.

Також Позивач зазначає, що у спірній квартирі зареєстрований її зять ОСОБА_2 , який фактично не проживає у зазначеній кватирі вже багато років, витрат по її утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує.

На підставі викладеного Позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням та зняти його з місця реєстрації.

19 листопада 2018 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.

22 листопада 2018 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву в якій підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

На підставі вищевикладеного, суд вирішив розглянути справу у заочному порядку згідно з положеннями ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні у справі матеріали та письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 2/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 27 липня 2010 року, що підтверджується довідкою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданою 06 серпня 2010 року Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (а.с.7), 1/3 частини житлового будинку належать ОСОБА_3 .

Як встановлено з матеріалів справи Відповідач у спірному житловому приміщенні не з`являється з січня 2018 року, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, що підтверджується актами обстежень проведеними у складі комісії від 25 січня 2018 року, 05 квітня 2018 року та 15 серпня 2018 року (а.с.11-13).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.15 постанови від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно з ст.ст.317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на вищевикладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Проте вимога Позивача про зняття Відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Відтак права Позивача на зняття Відповідача з реєстраційного обліку на підставі даного рішення суду, станом на день його ухвалення не є порушеними, оскільки до уповноваженого на такі дії органу Солом`янської районної державної адміністрації вона не зверталась.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог Позивача.

З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню з Відповідача підлягає частина судових витрат, які були понесені Позивачем при зверненні до суду та становлять 352,40 грн.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст.317, 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4-5, 12-13, 76, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 352,40 грн.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , приватний будинок, РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , приватний будинок, РНОКПП: станом на день ухвалення рішення невідомий.

Суддя: