Ухвала

25 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 296/11328/18

провадження № 61-7706ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області, третя особа - Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, в якому зазначила, що із 16 грудня 2016 року перебуває на обліку у Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці, яке призначене у розмірі 90 відсотків від заробітної плати (суддівської винагороди).

На підставі підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового Кодексу України протягом періоду із грудня 2016 року й по лютий 2018 року включно із щомісячного довічного грошового утримання здійснювалось відрахування податку з доходів фізичних осіб у розмірі 40 687,90 грн, а також 3 390,66 грн військового збору.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року вищезазначені положення Податкового Кодексу України визнані неконституційними.

Позивач, стверджуючи, що у зв'язку з визнанням даного закону неконституційним, вона має право на відшкодування збитків, заподіяних державою, просила стягнути на свою користь з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 44 078,56 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 44 078,56 грн шкоди, завданої законом, який визнаний неконституційним.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2019 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2018 року залишено без змін.

11 квітня 2019 року Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення 44 078,56 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому касаційне провадження у цій справі не підлягає відкриттю.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області, третя особа - Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак