Київський районний суд м. Харкова:
головуючий - суддя Золотарьова Л.І.
секретаря - Бломберус С.А.,
позивача - ОСОБА_1
представників позивача - Лаєвської М.Л., ОСОБА_3
відповідача - ОСОБА_4
представника відповідача - ОСОБА_5
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.10.2018 року вказану заяву передано в провадженні судді Золотарьовій Л.І.
В судовому засіданні позивач та її представники підтримали заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6700 грн. Позивач підтвердив, що ним було витрачено на правничу допомогу адвокату Лаєвській М.Л. вказану суму коштів за розгляд цієї справи. Адвокат Лаєвська М.Л. підтвердила, що їй протягом розгляду цієї справи, яка розглядалась з листопада 2016 року було сплачено позивачем вказані кошти за надання нею правничої допомоги, що підтверджується актом прийому-передачі послуг за договором про надання правової допомоги від 01.06.2016 року, який був укладений між нею та позивачем, квитанцією від 29.05.2018 року. Про стягнення витрат на правничу допомогу вона заявила в дебатах, оскільки раніше заявити чіткий розмір не було можливості, враховуючи, що судові засідання проводились багаторазово, справа слухалась майже два роки.
Відповідачка та її представник заперечували проти заяви про стягнення з неї витрат на правничу допомогу, просили відмовити у стягненні вказаних витрат. Представник зазначив, що представником позивача не було подано заяву про стягнення вказаних витрат до закінчення судових дебатів, а заява про стягнення витрат була подана в червні 2018 року, тобто після винесення 29.05.2018 року рішення суду. Крім того, Верховний Суд змінив судові рішення першої та другої інстанції, тому заява про витрати на правничу допомогу не може бути задоволена повністю.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.05.2018 року (справа №640/17248/16-ц), залишене без змін постановою АСХО від 25.09.2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено; усунуто перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у комунальну квартиру АДРЕСА_1 в якій йому належить 40/100 часток; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 грн.20 коп. (т.1 а.с. 212-214, 261-263)

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В судовому засіданні було прослухано звукозапис судового садіння від 29.05.2018 року, на якому було зафіксовано, що адвокат Лаєвська М.Л. до закінчення судових дебатів у справі зробила відповідну заяву відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України про неможливість подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, розмір яких буде зазначено протягом 5-ти днів після винесення рішення (диск в т. 1 а.с. 215)

Таким чином, наявні підстави стверджувати, що представник позивача - адвокат Лаєвська М.Л. дотрималася вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України та зробила відповідну заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та неможливість подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Посилання відповідача на те, що це має бути лише письмова заява про стягнення витрат, суд не приймає до уваги, оскільки ч. 8 ст. 141 ЦПК України не зазначає, що це має бути саме письмова заява, отже заява може бути як письмова, так і усна.

02.06.2018 року представник позивача направила поштою заяву про компенсацію судових витрат на правничу допомогу, отже протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із договором про надання правової допомоги та додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 01.06.2016 року, укладеного між адвокатом Лаєвською М.Л. та ОСОБА_1, адвокат приймає від клієнта доручення про надання необхідної правової допомоги щодо представництва інтересів клієнта під час судового розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення. В додатковій угоді зазначені вартість складення процесуальних документів, вартість участі у судовому засіданні тощо.

В акті прийманні-передачі наданих послуги за договором про надання правової допомоги укладеного 01.06.2016 між ОСОБА_1 та адвокатом Лаєвською М.Л., зазначені та розписані вид правової послуги, що надавалася позивачу, кількість витраченого часу, загальна вартість послуги, і загальний час витрачений на правничі послуги складає 19 годин станом на 29.05.2018 року, що складає 6700 грн., також надано квитанцію про прийняття адвокатом від ОСОБА_1 суми коштів за вказаним договором у розмірі 6700 грн.

Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6700 грн., що підлягає стягненню з відповідача, відповідає ступеню складності справи, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги та обсягу наданих послуг.

При цьому, в даному випадку посилання представника відповідача на те, що позов задоволено частково, тому витрати на правничу допомогу не можуть бути стягнуті у вказаному розмірі, - суд не приймає до уваги як підставу для зменшення витрат на правничу допомогу з тих підстав, що як вбачається з позовної заяви, позивачем не заявлялись вимоги щодо вселення його у комунальну квартиру АДРЕСА_1, з визначенням належних йому квадратних метрів житлової площі спірної квартири - 60,8 кв.м., тому Постановою Верховного Суду від 27.02.2019 року було лише виключено з резолютивної частини рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 року, яке залишене без зміни постановою Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2018 року, у реченні «Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_1 у комунальну квартиру АДРЕСА_1, в якій йому належить 40/100 часток, що становить 60,8 кв.м. житлової площі» словосполучення «що становить 60,8 кв.м. житлової площі»; а у іншій частині рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2018 року - залишено без зміни. Тобто фактично заявлені позовні вимоги були задоволені. Тому виключення з резолютивної частини рішення суду словосполучення «що становить 60,8 кв.м. житлової площі», не свідчить про необґрунтованість заявлених позивачем вимог.

На підставі викладеного, заява позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вирішення питання про судові витрати задовольнити.

Ухвалити у цивільній справі №640/17248/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, 3-я особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення - додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6700 грн. 00 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту додаткового рішення. Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 02.05.2019 року.

Головуючий -