Справа № 466/9487/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Норик І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,ОСОБА_3, третіх осіб Третьої Львівської державної нотаріальної контори, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним заповітів,

у с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просить визнати недійсними: заповіт, складений 07.09.2015р. ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_4, яким він належне йому на момент смерті майно заповів ОСОБА_3; заповіт, складений 11.09.2015р. ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_4, яким він належне йому на момент смерті майно заповів ОСОБА_2 При цьому обгрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_5 є її рідним братом, якому на момент смерті належало 3/4 частки квартири на вул. Грінченка 6/68 у м.Львові. Їй належить 1/4 частка у цій квартирі. За життя ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями, неадекватно себе поводив, вів асоціальний спосіб життя. Перед смертю тривалий час мав тяжку онкохворобу, не міг себе обслуговувати сам, не розумів значення своїх дій тане міг керувати ними. У неї відносини з братом були складні, він її не впускав у квартиру, жив на свою пенсію або позичав гроші чи закладав майно із квартири. А тому вважає, що при посвідченні заповітів 07.09.2015р. та 11.09.2015р. ОСОБА_5 в силу свого хворобливого стану не міг розуміти їх значення.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи судом.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги заперечила та пояснила, що проживала недалеко від будинку, де жив ОСОБА_5 та була з ним знайома. Дійсно протягом останніх років він випивав, але проживав сам і себе сам обслуговував, не був ніколи агресивним, вів себе адекватно. Наприкінці липня 2015 року коли зустріла ОСОБА_5 в будинку, побачила ,що він погано виглядає, схуд і важко пересувається. Вона допомогла йому зайти в квартиру, де було не прибрано, відсутня їжа та чистий одяг. Він жалівся, що стан здоров»я у нього погіршується, він потребує догляду, просив ОСОБА_3,щоб за ним доглядала, навіть мав намір на неї скласти заповіт, але вона нічого не хотіла роботи. Попросив, щоб ОСОБА_2 за ним доглядала до смерті, хотів укласти договір довічного утримання, але запрошена нотаріус пояснила, що такий неможливо укласти ,оскільки квартира перебуває у спільній власності його і сестри ОСОБА_1 Тоді вирішив скласти заповіт. Враховуючи його погані стосунки з сестрою і те, що остання ним не цікавилась, але могла претендувати на квартиру, сам з власної ініціативи записав відеозвернення, де пояснив свій намір щодо заповіту. Заповіт був посвідчений нотаріусом в квартирі ОСОБА_5 Нотаріус з ним залишилась сама в кімнаті, довго з ним про щось говорила і пояснювала наслідки складення заповіту. Після укладення цього заповіту ОСОБА_3 вимагала у неї 2000 доларів США за те, що заповіт на неї був скасований і вона втратила квартиру ОСОБА_5 ОСОБА_2 до смерті доглядала за ОСОБА_5, годувала його, мила, надавала медичну допомогу, викликала до нього лікарів. Незважаючи на те, що він був лежачим, він все розумів, нормально спілкувався, розповідав їй про службу в Афганістані, про свою сестру, розбирався в законах і пояснював, чому не хоче, щоб його частка в квартирі дісталась сестрі. Після його смерті за свої кошти організувала поховання. Лише на похоронах появилась ОСОБА_6, заявила, що вона сестра і спадкоємець і наказала віддати ключі від квартири. Вважає, що ОСОБА_5 все розумів при складанні заповіту і бажав щоб було реалізовано таке його волевиявлення. Просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 позовні вимоги заперечила та пояснила, що 07.09.2015р. та 11.09.2015р. за місцем проживання ОСОБА_5 посвідчувала заповіти від його імені за його ж бажанням. Жодних сумнівів у дієздатності заповідача у неї не було. Хоча він був лежачим, вів себе абсолютно адекватно, пояснював, що має намір посвідчити такі заповіти, відповідав на її питання і обгрунтовував своє волевиявлення. Він сам підписав заповіти, не було потреби у присутності для цього свідків. Підстав для визнання таких заповітів недійсними не вбачає. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи судом.

Заслухавши доводи учасників процесу, пояснення свідків, вивчивши надані сторонами докази, суд прийшов до переконання, що позов до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Згідно ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Якщо зміст його викладено чітко, однозначно, нотаріус не має підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Ст. 1254 ЦК України передбачає право заповідача на скасування та зміну заповіту у будь який час.

Заповіт може бути визнаний недійсним згідно вимог ст.1257 ЦК України якщо він вчинений хоча і дієздатною особою, але яка в момент його посвідчення не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 являвся співвласником квартири №68 на вул. Грінченка 6 у м. Львові, другим співвласником вказаної квартири являється його сестра позивачка ОСОБА_1 На момент смерті ОСОБА_5 належало і інше майно, що вбачається із заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, поданої до Третьої Львівської державної нотаріальної контори ,яка міститься у копії спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5

07.09.2019 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 посвідчений заповіт ОСОБА_5, яким він заповів належну йому на праві власності частку у кв.68 а вул. Грінченка 6 у м. Львові Кашубі ОСОБА_7.

11.09.2019р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 посвідчений заповіт ОСОБА_5, яким він заповів належну йому на праві власності частку у кв.68 а вул. Грінченка 6 у м.Львові Обух ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні ствердила, що жила по сусідству із ОСОБА_5, знайома з ним тривалий час. Знає, що він колись воював у Афганістані, після цього став випивати. Не працював, інколи позичав гроші на випивку. Проживав сам, сестру в квартиру не впускав, був з нею у ворожих стосунках. Останні два роки життя мало куди виходив .Останній раз його бачила на подвірї будинку, де він сидів на лавочці, був дуже худий, мав хворобливий вигляд, жалівся, що нема йому кому доглядати і просив, щоб доглядала вона, а він їй заповість частку у квартирі. Однак, вона відмовилась. Приблизно за тиждень до смерті, коли проходила мимо його квартири, де були відкриті двері, побачила ОСОБА_5, який сказав, що жінка, яка обіцяла його доглядати, не приходить, і знову нема його кому доглянути до смерті.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що знайома із ОСОБА_5 протягом тривалого часу, проживали з ним в одному будинку. Приблизно у липні 2015 року зустріла його біля будинку ,звернула увагу, що він дуже хворобливо виглядає, похудав. Розповідав, що недавно виписався з лікарні, у нього виявили воду в легенях, жалівся, що він вже «смертник». Після цього зустріла його в коридорі будинку, де він розмовляв з ОСОБА_2, просив у неї допомоги, бо йому дуже тяжко і нема нікого, хто б його до смерті доглядав. На його прохання ОСОБА_2 завела його під руку в квартиру, яка була дуже неохайна і неприбрана. Після цього вона майже щодня бачила як ОСОБА_2 із своїм сином заходили у квартиру до ОСОБА_5, прибирали, заносили продукти, варили їсти, мили разом ОСОБА_5, який фактично вже з ліжка не вставав, тобто постійно за ним доглядали. Вона кілька разів заходила провідати ОСОБА_5 і бачила, що він дійсно доглянутий і нагодований. Він лежав на ліжку, але все розумів, багато розмовляв, дуже добре відзивався про ОСОБА_2 і її сина, які не дали йому пропасти. До ОСОБА_2 до нього кілька разів приходила ОСОБА_3, але він жалівся, що вона не доглядає за ним як слід і по кілька днів не приходить, залишаючи його голодним. Говорив, що перепише свою частку у квартирі тому, хто за ним догляне до смерті. Про свою сестру він не хотів говорити, дуже вороже до неї був налаштований. Коли ОСОБА_5 помер, ОСОБА_2 купили одяг, труну, вінки, організували поховання за свої кошти, зробили поминки. Лише на похороні вона побачила сестру ОСОБА_5, яка зробила скандал ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні ствердила, що ОСОБА_5 бачила вже коли він був у хворобливому стані, більше лежав, йому тяжко було рухатись, але він був абсолютно адекватний, все говорив і розумів. Догляд за ним здійснювала ОСОБА_2 зі своїм сином, бо сама б не справилась, бо ОСОБА_5 треба було мити ,перевертати, годувати, прибирати за ним. Востаннє його побачила десь за тиждень перед смертю. Ігор попросив зробити відеозапис, у якому він хотів показати, у якому стані його квартира, у якому стані перебуває він, як йому допомагає ОСОБА_2, при цьому жалівся на свою сестру. Він пояснював, що з сестрою не підтримує жодних стосунків, але, знаючи її характер, впевнений, що вона намагатиметься квартиру відсудити. Тому хотів, щоб було видно, що ОСОБА_2 допомагає йому за його бажанням, і він їй вдячний.

За клопотанням позивачки ОСОБА_1 ухвалою суду від 07.09.2016 р. призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, у висновку №451 від 2209.2017 р. якої зазначено, що у ОСОБА_5 07.09.2015 р. та 11.09.2015 р. спостерігалось порушення свідомості по типу оглушення, з альтернуючим перебігом внаслідок ракової інтоксикації та поліорганної недостатності. Засвоїм психічним станом ОСОБА_5 визнаний таким ,що міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складення заповіту 07.09.2015 р. та 11.09.2015 р.

Ст. 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин /фактів/, що обгрутовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявністть або відсутність обставин справи, які виходять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до змісту ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відтак, суд оцінюючи докази у їх сукупності, ставить під сумнів висновок судово-психіатричної експертизи, за яким ОСОБА_5 на час підписання заповітів 07.09.2015 р. та 11.09.2015 р. не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_12 висновок експертизи підтвердив та додатково пояснив, що існують різні стани оглушення, зокрема у ОСОБА_5, виходячи із наданих на експертизу медичних документів, був легший стан оглушення. Тобто, у нього могли бути періодично запаморочення, під час яких він міг неадекватно сприймати навколишні події. Свідомість могла коливатись, але інтелектуальний рівень внаслідок попереднього зловживання алкоголем, був знижений.

Як ствердила у судовому засіданні приватний нотаріус ОСОБА_4, допитана судом в якості свідка, 07.09.2015 р. до неї звернулась ОСОБА_3 по питанню складення заповіту і посвідчення його за місцем проживання ОСОБА_5 Вона пішла до ОСОБА_13 додому на вул. Грінченка 6/68 у м.Львові. ОСОБА_5 був лежачий, але абсолютно адекватний, просив посвідчити заповіт на ОСОБА_3, яка повинна буде його доглядати до смерті. Однак 11.09.2015 р. до неї прийшла ОСОБА_2, яка сказала, що ОСОБА_5 повторно хоче посвідчити заповіт. Коли вона прийшла до ОСОБА_5, той пояснив, що у нього була домовленість із ОСОБА_3, що взамін на складення заповіту остання буде його доглядати, але після посвідчення заповіту жодного разу до нього не прийшла. Якби не сусідка ОСОБА_2, яка його годувала і мила, він би помер. Тому він вирішив змінити заповіт. Приватний нотаріус ОСОБА_4 з ним розмовляла наодинці більше години, в бесіді він дуже негативно відзивався про свою сестру, дуже хвалив ОСОБА_2 та її сина ,які за ним доглядали. Вона цікавилась, щоб узабезпечити себе, медикаментами, які він вживає, та чи не вживає наркотичні чи психотропні засоби, а також задавала інші питання, щоб переконатись в адекватності ОСОБА_5 та в дійсності його волевиявлення. Він все чітко пояснював. Спочатку він хотів укласти договір довічного утримання, але після того, як вона пояснила, що це неможливо ,оскільки квартира повністю не належить йому, попросив посвідчити повторно заповіт. Психічний стан ОСОБА_5 у неї не викликав жодного сумніву- він був повністю адевкватний, розумів значення своїх дій, бажав посвідчення саме такого тексту заповіту і бажав настання наслідків від посвідчення заповіту. Неодноразово наголошував, що не хоче, щоб його частка перейшла до сестри, з якою погані стосунки, а хоче зробити добро для людини ,яка його дійсно доглядає для ОСОБА_2 Якби у нотаріуса були сумніви щодо дієздатності ОСОБА_5, вона б не посвідчила заповіт.

Із самих текстів заповітів вбачається, що вони дуже чітко і повністю підписані заповідачем ОСОБА_5, а саме чітким почерком зазначено « цей заповіт записано з моїх слів, прочитано вголос мною особисто та підписано мною власноручно» . Крім підпису зазначено повністю прізвище, імя та по-батькові.

Допитані у судовому засіданні свідки також стверджували, що бачили ОСОБА_5 за тиждень до смерті, тобто після підписання заповітів. Він дійсно був важко хворий - / це ж вбачається із медичних документів, де відмічені виклики «Швидкої допомоги» майже щоденно/, однак говорив, се розумів, адекватно оцінював свій стан, дякував ОСОБА_2 за їх допомогу йому, негативно згадував свою сестру. Жодних інших доказів крім висновку експертизи, що ОСОБА_5 зробив заповіти всупереч своїй волі чи здійснив їх, не розуміючи значення своїх дій, чи під впливом збиваючих факторів - суду не надано. Навпаки, оцінюючи обставини, за яких складались заповіти, суд приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_5 свідомо мав намір зробити такий подарунок особі, яка прикладала зусилля для того, щоб в останні дні його життя доглянути його і полегшити його страждання.

У судовому засіданні відповідачкою було продемонстроване відео, з якого видно, що ОСОБА_5 абсолютно свідомо, чітко пояснює зміст свого волевиявлення і причину таких своїх дій. Хоча суд не вважає таке належним доказом, однак приймає таке до уваги як підтвердження пояснень відповідачки, та допитаних свідків.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок її смерті, останньою волею спадкодавця. Акт останньої волі скасовує його попереднє волевиявлення. Посвідчуючи заповіт, нотаріус має пересвідчитись в істинності волі особи.

Суд вважає доведеним факт про те, що ОСОБА_5, хоча і перебував у тяжкому стані через онкологічну хворобу, на час складення заповітів був при свідомості, за відсутності будь-якого примусу, розумів значення своїх дій та висловив своє волевиявлення, зробивши на випадок смерті, що також усвідомлював, розпорядження щодо належного йому майна, конкретизувавши його .Суд у цьому випадку приймає до уваги і позицію ОСОБА_5 за його життя щодо своєї сестри ОСОБА_1, з якою він був у неприязних стосунках, що остання не заперчує. Навіть позиція заповідача поступити всупереч волі сестри і на користь чужої людини, яка його доглядала перед смертю та своїми діями полегшувала його фізичний біль - це все одно волевиявлення особи і свідоме бажання розпорядитись своїм майном саме таким чином.

Зважаючи на викладене ,суд вважає позов безпідставним та таким, що до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст. 1257 ЦК України, суд,-

у х в а л и в

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб Третьої Львівської державної нотаріальної контори, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним заповітів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складено 25 квітня 2019 року.

Суддя ОСОБА_14