Справа № 344/2070/19
Провадження № 22-ц/4808/610/19
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області на ухвалу Івано-Франківського міського суду в складі судді Домбровської Г.В., постановлену 1 березня 2019 року в м. Івано-Франківську, у справі за позовом Прокуратури Івано-Франківської області до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування підпункту рішення виконкому,

в с т а н о в и в :

В лютому 2019 року перший заступник прокурора Івано-Франківської області Торованин В.Д. звернувся в суд із позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування підпункту рішення виконкому.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 1 березня 2019 року позовна заява визнана неподаною та повернута заявнику, оскільки у встановлений судом строк не усунено її недоліків.

Не погоджуючись із ухвалою суду, перший заступник прокурора Івано-Франківської області подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

На його думку, суд помилково вважав, що в позовній заяві не зазначено вимог щодо відповідача ОСОБА_1, тому вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Визнання незаконним та скасування підпункту рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо виключення квартири із числа службових безпосередньо стосується прав та інтересів ОСОБА_1 Це житло надано йому в користування та фактично на підставі його заяви виключено зі складу службового. Даний спір виник з підстав порушення майнових прав прокуратури. Проте, вирішення позову, який є приватноправовим за субєктним складом, впливає на права та обовязки ОСОБА_1 як користувача житла. Посилається на практику ОСОБА_2 Верховного Суду щодо застосування норм ЦПК України, яка відображена у постановах від 26.06.2018 року по справі №909/403/17, 30.05.2018 року по справі №909/911/17, 26.06.2018 року по справі №909/971/17. Відповідно до вказаного цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу держаної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За аналогічними позовами Івано-Франківським міським судом відкрито провадження у ряді справ.

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не подали.

За змістом ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що Прокуратурою Івано-Франківської області не усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 11.02.2019 року про залишення позовної заяви без руху. А саме, не предявлено конкретних позовних вимог до ОСОБА_1, якого зазначено в переліку відповідачів за позовом.

Проте колегія суддів не може погодитися з висновком місцевого суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Перший заступник прокурора Івано-Франківської області звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_1, в якому просив визнати незаконним та скасувати підпункт 6.2 рішення виконавчого комітету Івано-Франквської міської ради №177 від 11.04.2013 року, яким квартиру АДРЕСА_1 переоформлено із службової в ордерну. Позов обгрунтовано тим, що оскарженим рішенням органу місцевого самоврядування порушено житлові права працівників прокуратури Івано-Франківської області, адже службове житло, яке має використовуватись для покращення житлових умов працівників, перейшло із державної власності в приватну.

Зясовано, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2019 року позовну заяву було залишено без руху з тих підстав, що всупереч вимог п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивачем не визначено змісту позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_1 Крім того, не долучено копію ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.11.2017 року, на яку покликався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги.

На виконання вимог ухвали представником прокуратури області подано заяву з обґрунтуванням необхідності залучення ОСОБА_1 в якості відповідача у справі, оскільки постановлене рішення може стосуватись його прав, так як спірне житлове приміщення виділено йому для користування. Також долучено копію ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.11.2017 року, якою скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 09.12.2015 року та закрито провадження в справі за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1, Кабінет Міністрів України, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Положеннями ЦПК України передбачено, що суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом з тим, залишаючи позовну заяву без руху суд необгрунтовано вважав, що така подана з порушенням ЦПК, оскільки позивачем не визначено зміст позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_1

Так, п.4.ч.3 ст.175 ЦПК України встановлено вимоги щодо змісту позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Предметом спору у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення відповідача виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в частині щодо виключення квартири із числа службових, яке, за твердженням позивача, порушує його майнові права на нерухоме майно, що знаходилося в його оперативному управлінні. Тобто, має місце оспорювання цивільного права особи на таке нерухоме майно.

Вирішення цього спору впливає на права та обов'язки іншого відповідача ОСОБА_1, в користування якого службова квартира надана рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04.10.2012 року. В подальшому оспорюваним рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 11.04.2013 року її переоформлено в ордерну (а.с. 18-19), а пізніше передано у приватну власність. Відтак, предмет спору безпосередньо стосується прав і обов'язків вказаної фізичної особи.

Тобто, враховуючи наявність загального права або загального обовязку в даному випадку має місце процесуальна співучасть відповідачів - обумовлена матеріальним правом множинність осіб на тій чи іншій стороні.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зважаючи на те, що формулювання позовних вимог належить виключно позивачеві, саме по собі не зазначення в прохальній частині конкретної вимоги до особи, прав якої очевидно стосуватиметься вирішення спору, не може бути підставою для визнання позовної заяви неподаною.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що допущені судом порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення питання щодо наявності передбачених законом підстав для повернення позовної заяви.

З огляду на що ухвалу суду слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381- 384, 389, 390 ЦПК України ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 1 березня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_3