ПОСТАНОВА

іменем України

08 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/5903/18

провадження № 22-ц/4809/834/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Авраменко Т.М., Письменного О.А.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , на ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу автотранспортного засобу та повернення майна в порядку реституції,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу автотранспортного засобу, повернення його в порядку реституції, визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ.

У березні 2019 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити вчинення дій щодо відчуження будь-яким шляхом автотранспортного засобу марки LandRover, модель RangeRoverSport, 2012 року випуску, тип кузова легковий універсал-В, об`єм двигуна 4999, кузов НОМЕР_1 , у тому числі зняття з обліку, продажу (реалізації) та перереєстрації на інших осіб.

Заяву обґрунтовано тим, що позивач з ОСОБА_2 з 21 вересня 1996 року проживали у шлюбі, який було розірвано 30 березня 2017 року. У жовтні 2012 року за спільні кошти подружжя був придбаний автотранспортний засіб марки LandRover, модель RangeRoverSport, 2012 року випуску, об`єм двигуна 4999, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 25 жовтня 2012 року, який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вказав, що йому стало відомо про те, що з 03 січня 2018 року автотранспортний засіб марки LandRover не зареєстрований за відповідачем, а перереєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 3541/2018/773236, укладеного в ТСЦ 03 січня 2018 року.

23 лютого 2018 року автотранспортний засіб марки LandRover, модель RangeRoverSport, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_1 , було знято з обліку для реалізації та 19 квітня 2018 року зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору, укладеного у суб`єкта господарювання, а саме ФОП ОСОБА_6 , 19 квітня 2018 року за номером 5616/18/ 005047 .

Позивач також зазначає, що ОСОБА_2 не повідомляла про продаж вказаного автомобіля третім особам, письмову (нотаріальну) згоду на укладення договору купівлі-продажу автомобіля від позивача не отримувала. Тому позивачу невідомі нові власники автомобіля - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Оскільки на момент укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оспорюваного договору купівлі-продажу від 03 січня 2018 року №3541/2018/773236 відсутня письмова згода позивача, як співвласника, зазначав, що в силу положень ч. 3 ст. 65 СК України зазначений договір має бути визнано недійсним.

У подальшому ОСОБА_3 продала автотранспортний засіб марки LandRover, модель RangeRoverSport, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

Позивач вважає, що у разі задоволення позовних вимог подальше відчуження автомобіля третім особам зробить неможливим виконання рішення суду, а тому просив суд забезпечити позов шляхом заборони вчинення дій щодо відчуження будь-яким шляхом автотранспортного засобу марки LandRover, модель RangeRoverSport, 2012 року випуску, тип кузова легковий універсал-В, об`єм двигуна 4999, кузов № НОМЕР_1 , у тому числі зняття з обліку, продажу (реалізації) та перереєстрації на інших осіб.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 березня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та постановити нову про задоволення його заяви про забезпечення позову. Вважає, що обраний ним вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, а необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розгляд справи було призначено на 06 травня 2019 року. Сторони у судове засідання не з`явилися. Про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності належним чином повідомлених учасників справи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу автотранспортного засобу та повернення його в порядку реституції (а.с.2-9).

Встановлено, що автотранспортний засіб марки LandRover, модель RangeRoverSport, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_1 придбаний у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як убачається з листа Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ від 26 червня 2018 року №31/390аз станом на 23 червня 2018 року згідно з інформацією з бази даних Єдиного державного реєстру МВС за ОСОБА_2 було зареєстровано, зокрема, автотранспортний засіб марки LandRover, модель RangeRoverSport, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_1 , який 03 січня 2018 року було перереєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ від 03 січня 2018 року за номером 3541/2018/773236. 23 лютого 2018 року вказаний транспортний засіб було знято з обліку для реалізації та 19 квітня 2018 року зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору, укладеного у суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_6 19 квітня 2018 року за номером 5616 /18005047 (а.с.178-179).

Згідно зі ст.149 ЦПК України суд має право за заявою учасника справи вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконання такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача.

За змістом ч. 2 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, одним з яких є заборона вчиняти певні дії, а також суд може обрати інші заходи для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, та застосувати одночасно кілька видів забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявні у суду відомості про належність спірного майна ОСОБА_4 відсутні підставі для задоволення заяви.

Між тим, як убачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 вказує, що претендує на Ѕ частину автотранспортного засобу марки LandRover, модель RangeRoverSport, 2012 року випуску, кузов номер НОМЕР_1 та дізнавшись про дії щодо його продажу відповідачем 1 та перереєстрації відповідачами 2 і 3 у подальшому, просив суд накласти заборону щодо його відчуження будь-яким шляхом.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки подальші дії щодо відчуження спірного автомобіля унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень ст.ст. 149 - 153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Слід зазначити, що забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій щодо спірного автомобіля суттєво не обмежить право ОСОБА_4 на володіння та користування автотранспортним засобом до закінчення розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене вище оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , про забезпечення позову - задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 березня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , про забезпечення позовузадовольнити.

Заборонити вчинення дій щодо відчуження будь-яким шляхом автотранспортного засобу марки LandRover, модель RangeRoverSport, 2012 року випуску, тип кузова легковий універсал-В, об`єм двигуна 4999, кузов № НОМЕР_1 , у тому числі зняття з обліку, продажу (реалізації) та перереєстрації на інших осіб.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: Т.М. Авраменко

О.А. Письменний