Справа № 419/185/19
Провадження № 22-ц/810/432/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів ., Кострицького В.В., Дронської І.О.,

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області (суддя Іванова О.М.)

від 06 березня 2019 року

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_1

справа про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини,

в с т а н о в и в:

В січні 2019 року ОСОБА_2 (позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та її утримання.

В обґрунтування позову, зазначила, що 21.11.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина постійно мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини та дружини не надає.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 5000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 06 березня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.01.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на її утримання у розмірі 2000,00 грн, щомісячно, починаючи з 17.01.2019 року, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_1 (скаржник) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 06 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі, який не менший 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.01.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване рішення є частково незаконним, необґрунтованим та винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції при частковому задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини керувався лише його довідками про заробітну плату і не врахував його реальні щомісячні витрати (оренда житла, оплата ліків для батька, купівля пального для свого автомобіля для виконування службових обов`язків), у зв`язку з чим він не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу.

Також зазначає, що рішення суду в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ј частки усіх доходів є необґрунтованим та ставить його на край виживання, вважає, що обґрунтованим є стягнення аліментів на дитину в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 27 травня 2019 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач вважає рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 06 березня 2019 року законим та обґрунтованим, прийнятим без порушення норм матеріального та процесуального права у відповідності до діючого законодавства України з додержанням принципу справедливості та розумності.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 12 червня 2019 року справу було призначено до апеляційного розгляду на 20 червня 2019 року.

20 червня 2019 року справу було відкладено на 27 червня 2019 року у зв`язку з клопотання позивача по справі.

В судовому засіданні скаржник підтримав свою апеляційну скаргу частково в частині незгоди з рішенням суду щодо стягнення аліментів на дружину в розмірі 2000 грн. на її утримання.

Оскільки рішення суду оскаржується в частині незгоди щодо стягнення аліментів на дружину в розмірі 2000 грн., то саме в цій частині і переглядається.

Про необхідність вчинення апеляційним судом таких дій свідчить також роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», зроблені в п.15 постанови про те, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в регулятивній частинах судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції послався на положення ст.75,79,84 СК України та виходив з того, що відповідач є працездатним, офіційно працевлаштованим, а його сума доходів є такою, що надає йому можливість надавати матеріальну допомогу дружині, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини та можливостей відповідача вважав позов частково обґрунтованим.

При цьому, суд зазначив, що наявність витрат на оренду житла, купівлю пального для автомобіля, матеріальної допомоги батькам тощо, не звільняє відповідача від обов`язку надавати матеріальну допомогу дружині та малолітній дитині та не може прийматися до уваги судом як обставини, що унеможливлюють надання такої допомоги.

Судова колегія частково погоджується з рішення суду першої інстанції в цій частині, а саме щодо наявності підстав для стягнення аліментів на утримання дружини, проте вважає, що є підстави для зменшення розміру утримання дружини.

Відповідно до ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.11.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 07.11.2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с.9).

З копій довідок №919- та №919- про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, виданих 30.01.2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (а.с.47, 50) вбачається, що ОСОБА_3 та її малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини не заперечуються і відповідачем.

З копії довідки №214-150 від 11.04.2019 року (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_3 працює в ТОВ «Науково виробниче підприємство «Зоря» з 16.02.2017 року, на даний момент займає посаду діловод, сукупний дохід з 01.06.2018 року по 31.12.2018 року складає 5051,61 грн (листопад 2018 року грудень 2018 року 5051,61 грн).

З довідки №1329 від 27.02.2019 року (а.с.40), наданої на запит суду Управлінням соціального захисту населення Новоайдарської РДА, вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться на обліку в УСЗН Новоайдарської РДА і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини, всього за грудень 2018 року січень 2019 року 1720 грн.

Згідно копії довідки про доходи від 25.02.2019 року ОСОБА_1 працює у Департаменті захисту економіки Національної поліції України на посаді оперуповноваженого, загальна сума його доходу за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року становить 90159,86 грн (а.с.83):

-серпень 2018 року - 13249,01грн.;

-вересень 2018 року - 13378,62 грн.;

- жовтень 2018 року 13378,62 грн;

- листопад 2018 року 13474,36 грн.;

- грудень 2018 року 21338,26грн.;

-січень 2019 року 15340,90грн.

В судовому засіданні позивач зазначила, що її заробітна плата складає в середньому 4000 грн. щомісячно, а також передбачена виплата премії, але не кожного місяця. Крім того, вона, як переміщена особа отримує допомогу у розмірі 1000грн. на дитину та 442 грн. на себе.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, наявності у відповідача витрат, пов`язаних з орендою житла, що підтверджується відповідним договором оренди, сплати ј частині аліментів на дитину, тобто матеріального стану платника аліментів, судова колегія вважає за можливим зменшити розмір стягнутих аліментів на утримання дружини з 2000 грн. до 1000 грн., виходячи з принципу розумності та справедливості, а також можливості відповідача надавати матеріальну допомогу у такій сумі.

До того ж слід зазначити, що посилання скаржника на допомогу у купівлі ліків для батька та витрат на це 1500 грн. щомісячно, нічим не підтверджено.

Нових обставин, що унеможливлюють надання такої допомоги дружині на її утримання, скаржником в апеляційну інстанцію, не надано.

Посилання на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, що рішення суду було датовано 06.03.2019 року, а вручено відповідачу 02.05.2019 року, у зв`язку з чим він був позбавлений в строк оскаржити рішення суду, не може бути підставою для скасування рішення, до того ж позивач не був позбавлений права оскарження рішення суду в апеляційній інстанції.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги, а тому рішення суду в оскаржуваній частині підлягає зміні у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 06 березня 2019 року змінити в частині визначеного судом розміру аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання та зменшити цей розмір з 2000 грн. до 1000 грн.

У іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 27 червня 2019 року.

Головуючий

Судді: