Справа № 522/3363/19
Провадження № 2/522/4872/19
23 квітня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря - Полегенького В.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , згідно якої просила стягувати ОСОБА_2 на утримання на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі 3000,0 (три тисячі) гривень з моменту пред`явлення позову до досягнення ОСОБА_3 , повноліття.
Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 жовтня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та відповідачем - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській обл. було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №2054.
Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Одеса, Україна, про що 24 жовтня 2018 року складено відповідний актовий запис №4972.
Відповідач є громадянином Російської Федерації, певний час проживав на території України за адресою позивача та, отримав посвідку на тимчасове проживання строком до 27 листопада 2018 року. Наскільки відомо позивачу зі слів спільних знайомих, починаючи з жовтня 2018 року, відповідач виїхав до країни свого громадянства, з цього ж часу не проживає зі своєю дружиною і сином та, наразі не повернувся в Україну. Відповідач взагалі не утримує дитину, не надає жодних коштів на розвиток та щоденні витрати, харчування та одяг, лікування дитини,у зв`язку із чим позивачка була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
У судове засідання представник позивача - адвокат Довбишев Д.О. не з`явився, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву до суду не подавав.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Підставою звернення до суду стали посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку по утримання дитини.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 28 жовтня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та відповідачем - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 .) Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській обл. було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №2054.
Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Одеса, Україна, про що 24 жовтня 2018 року складено відповідний актовий запис №4972, який залишився проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Відповідач є громадянином Російської Федерації, певний час проживав на території України за адресою позивача та, отримав посвідку на тимчасове проживання строком до 27 листопада 2018 року. Наскільки відомо позивачу зі слів спільних знайомих, починаючи з жовтня 2018 року, відповідач виїхав до країни свого громадянства, з цього ж часу не проживає зі своєю дружиною і сином та, наразі не повернувся в Україну. Відповідач взагалі не утримує дитину, не надає жодних коштів на розвиток та щоденні витрати, харчування та одяг, лікування дитини.
Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Право на життя та охорону здоров`я встановлене ст.6 Закону України "Про охорону дитинства". Згідно викладеного в ній: "Кожна дитина має право на життя з моменту визначення її живонародженою та життєздатною за критеріями Всесвітньої організації охорони здоров`я. Держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя".
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства» система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає забезпечення належних умов для охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності.
Таким чином, суд дійшов висновку, враховуючи потреби дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути на його утримання аліменти у розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень, що є достатньою сумою для нормального фізичного, розумового та творчого розвитку дитини та не буде перевищувати ту суму коштів, що відповідач може згідно своїм можливостям сплачувати у якості аліментів, без збитків для себе.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.
Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись: ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,- ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлено 23.04.2019 року.
Суддя: Науменко А.В.