Справа № 447/2512/17 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/811/1206/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1., її представника - ОСОБА_2.,

представників відповідача ОСОБА_3.:ОСОБА_4., ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні будинком та вселення,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_1., в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, та ОСОБА_8., ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, звернулась до суду з позовом (а.с.1-5 т.1), вимоги за яким про усунення перешкод у користуванні будинком та вселення були виділені в окреме провадження ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 14.11.2017 року (а.с.35 т.1) і остаточно уточнені заявою від 21.11.2017 року (а.с. 41-43 т.1), в якому просила усунути їй та дітям перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, зобов'язавши відповідачів ОСОБА_3. та ОСОБА_6 не чинити їм перешкоди у користуванні цим будинком та вселити їх у будинок, оскільки всі вони зареєстровані в цьому будинку і були вселені в будинок зі згоди власника як члени його сім'ї.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 10.05.2018 року позов задоволено.

Усунено ОСОБА_1. та її неповнолітнім дітям ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ОСОБА_8., ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1 та вселено їх в цей будинок.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3., просить його скасувати з підставнеповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що в спірному будинку позивач ОСОБА_1. була зареєстрована зі згоди власника, як дружина ОСОБА_9., однак, з серпня 2014 року їхні подружні відносини припинились і позивач з власної волі залишила будинок. Крім того, звертають увагу, що свекруха позивача - ОСОБА_3 мала намір виписати позивача з будинку, оскільки вона вже не була членом її сім'ї, крім того, не несла витрат по утриманню будинку та не вела спільного господарства, підтвердженням чого, на думку апелянта, є акти обстеження матеріально-побутових умов, які були складені на підставі заяв ОСОБА_3

Зазначає, що ОСОБА_3 розпорядилась належним їй будинком, заповівши його апелянту, який є рідним її братом, а тому, після смерті власника, позивач немає законних підстав користуватись спірним будинком.

В судове засідання представник органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторони відповідачів в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є житловий будинок на АДРЕСА_1, в якому позивач ОСОБА_1. була зареєстрована з 23.09.2003 року разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9. після укладення з ним 22.02.2002 року шлюбу (а.с.44, 50-51, 56, 57 т.1), як член сім'ї власника будинку - ОСОБА_4 (баби ОСОБА_9.).

В будинку також з народження зареєстровані діти позивача - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, та ОСОБА_8., ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження (а.с.44-45, 48-53, 55, 57 т.1).

Після смерті ОСОБА_4 будинок успадкувала свекруха позивача (мати чоловіка позивача) - ОСОБА_3 (а.с.54 т.1), з якою позивач разом з чоловіком та дітьми продовжували спільно проживати в будинку однією сім'єю (а.с.158 т.1).

Чоловік позивачаОСОБА_1 - ОСОБА_9. помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.46 т.1).

Шлюб між ними розірвано не було.

За життя, власник будинку ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.47 т.1), у встановленому законом порядку не ставила питання про зняття невістки та онуків з реєстрації в спірному будинку та не зверталась до суду з позовом про визнання їх такими, що втратили право на користування будинком, та/або про їх виселення з будинку.

Ця обставина стороною відповідачів визнається.

Також встановлено, що 31.03.2015 року ОСОБА_3 склала заповіт на користь свого рідного брата - відповідача ОСОБА_3. (а.с.22-23 т.1), однак, він спадщину після її смерті у встановленому законом порядку ще не оформив і право власності на спірний будинок не зареєстрував.

Отже, відповідачі не є власниками спірного будинку, а тому не повинні чинити перешкод позивачеві з дітьми у користуванні будинком для проживання, оскільки вони у ньому зареєстровані і не були визнані в судовому порядку такими, що втратили право на користування цим будинком.

З наведених вище мотивів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1., оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено, що такі перешкоди позивачеві чиняться відповідачами, чим порушується право позивача та її дітей на користування спірним будинком для проживання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення справи, судом не допущено порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов'язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.