Справа № 140/3269/18
Провадження № 22-ц/801/837/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 рокуСправа № 140/3269/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Чуківська сільська рада Немирівського району Вінницької області,

розглянув у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи № 140/3269/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2019 року, постановлену у складі судді Алєксєєнка В. М.,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Чуківської сільської ради Немирівського району Вінницької області про розподіл нерухомого майна.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Вважаючи дії судді по постановленню цієї ухвали такими, що створюють перешкоди у доступі до правосуддя ї дають підстави для сумнівів в обєктивності та неупередженості суду щодо розгляду цієї справи, ОСОБА_3 заявила головуючому у справі судді Царапорі О. П. відвід.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 02 січня 2019 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді задоволено, справу передано на повторний автоматизований розподіл в порядку ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Немирівського районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року головуючим суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Алєксєєнка В. М.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху.

Ухвалою цього ж суду від 20 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачеві з підстав, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що у визначений ухвалою суду від 18 січня 2019 року термін, недоліки поданої заяви позивачем не усунуто.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При перевірці законності ухвали про повернення позовної заяви підлягає також оцінці відповідності нормам цивільного процесуального законодавства й ухвала про залишення позовної заяви без руху.

Так, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції з посиланням на норми статей 174 - 177 ЦПК України виходив з того, що позивачем жодним чином не обґрунтовано оцінку предмета позову, визначеному нею у розмірі 103 517 грн, що позбавляє суд можливості перевірити правильність визначення позивачем ціни позову, відтак позивачу слід надати звіт про оцінку майна та сплатити судовий збір. Крім того, позивачу слід визначитися з предметом спору, оскільки у вступній частині позовної заяви позивач ставить вимоги щодо розподілу нерухомого майна, тоді як в прохальній її частині просить визнати за нею право власності на нерухоме майно. Також позивачу необхідно уточнити статус відповідачів у справі, оскільки сама позивач зазначає, що сторонами застосовувалися заходи досудового врегулювання спору та відповідачі визнають позовні вимоги. Також позивачем не зазначено відомих номерів засобів звязку сторін, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти учасників справи.

Разом з тим, у мотивувальній частині зазначеної ухвали суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

На виконання вимог зазначеної ухвали, позивач подала до суду заяву, в якій зазначила, що визначена нею ціна позову становить 103 517 грн, а докази щодо вартості спірного майна, про які зазначає суд у своїй ухвалі, можуть бути отримані лише в результаті проведення експертизи за ухвалою суду, що на даній стадії є неможливим.

При цьому вказує, що у разі, коли ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна, або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо має визначити суд.

Також позивачем в цій заяві було надано пояснення щодо вимог ухвали суду в частині уточнення предмета спору, наявності чи відсутності спору між сторонами та щодо зазначення номерів засобів зв?язку сторін.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд зазначив, що нею в установлений строк не усунуто недоліки позовної заяви, а тому згідно зі статтею 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи слідує, що позивач, звертаючись до суду із позовом попередньо визначила його ціну в розмірі 103 517 гривень.

Разом з тим, у позовній заяві позивач заявляла клопотання про звільнення її від сплати судового збору з підстав, передбачених ст. 136 ЦПК України з посиланням на важкий майновий стан.

Виходячи з вимог ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна, або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Отже, у такому разі, якщо на день звернення до суду з позовом неможливо встановити точну вартість спірного майна, а встановлена позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна, суд мав попередньо визначити суму судового збору, що підлягає сплаті позивачем, з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, попередньо не визначив суму судового збору, що підлягає сплаті позивачем з можливістю подальшої сплати недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Судом не взято до уваги пояснення позивача щодо неможливості проведення оцінки вартості спірного майна на момент звернення з позовом до суду.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції щодо невідповідності позовної заяви вимогам статей 174, 176, 177 ЦПК України та неусунення позивачем недоліків позовної заяви є помилковими та суперечать змісту позовної заяви та матеріалам справи.

Перевірку обґрунтованості заявлених вимог суд має здійснювати в ході розгляду справи після вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Зазначені судом першої інстанції вимоги до змісту позовної заяви зводяться до покладення на позивача обов'язку доводити на стадії пред'явлення позову наявність спору між сторонами, належність відповідачів, обов'язку дати детальну інформацію щодо різних аспектів та характеристик предмету спору, що законом не передбачено, оскільки ці питання можливо з'ясувати на відповідних стадіях розгляду справи після відкриття провадження у справі.

Суд першої інстанції не звернув уваги та те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

Всі питання щодо наявності доказів, їх оцінка, належність і допустимість здійснюється судом за результатами розгляду справи.

Суд також безпідставно не взяв до уваги зміст заяви позивача, поданої на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, у якій вона додатково обґрунтувала заявлені нею вимоги.

Разом з тим, поза увагою суду залишилась ухвала Немирівського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2018 року про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без руху.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2019 року скасувати, справу за матеріалами позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Чуківської сільської ради Немирівського району Вінницької області про розподіл нерухомого майна направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Підпис С. К. Медвецький

Судді: Підпис С. Г. Копаничук

ОСОБА_6 Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С. К. Медвецький