Справа № 473/2881/19
РІШЕННЯ

іменем України

"23" липня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Старжинської О.Є. при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вознесенська за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2019 року позивач ОСОБА_1 , який вказує, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 - звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням через не проживання у ньому з 25.03.2017 року, її місце фактичного проживання невідоме.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_3 є колишнім членом його сім`ї - колишньою дружиною, якій за її проханням він надав дозвіл 05.04.2012 року на реєстрацію її місця проживання у належному йому будинку.

Посилаючись на вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, виклик до суду здійснено шляхом розміщення оголошення на сайті суду.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 25.09.1996 року виконавчим комітетом Вознесенської міської ради на підставі рішення №133 від 27.08.1996 року позивач ОСОБА_1 набув у приватну власність житловий будинок АДРЕСА_1 .

З 11.02.2012 року по 24.03.2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

05.04.2012 року відповідач ОСОБА_3 зареєстрована у житловому будинку, але з 25.03.2017 року після розірвання шлюбу в будинку без поважних причин не проживає, її місце фактичного проживання невідоме, чим створюються власнику перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю.

Докази наявності поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні в матеріалах справи відсутні.

Проте згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами не проживання відповідача за місцем реєстрації без поважних причин є акт складений головою квартального комітету №50 від 08.07.2019 року за участі сусідів, з якого слідує, що період не проживання відповідача є тривалим - з 25.03.2017 року.

Оскільки відповідач є колишнім членом сім`ї позивача як власника житла, а тому відносини між сторонами повинні регулюватися ст. 405 ЦК України.

Згідно статті 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 в зв`язку з не проживанням у ньому понад один рік без поважних причин.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Суддя: О.Є. Старжинська