РІШЕННЯ
09 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., за участю секретаря Тимченко А.В., розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, -
КП „Водоканал звернувся з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.11.2012 по 30.11.2015, який у ході розгляду було уточнено в частині збільшення періоду та суми заборгованості, а саме: з 01.11.2012 по 30.06.2017. Мотивує вимоги тим, що в квартирі, розташованій за адресою: м. Запоріжжя, вул. Яценка, б. 4 кв.34 проживають відповідачі, які користуються послугами КП Водоканал, але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, і тому за період з 01.11.2012 по 30.06.2017 утворилась заборгованість у розмірі 14 537,16 грн.
У звязку з чим, просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 борг по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.11.2012 по 30.06.2017 у розмірі 14 537,16 грн. та судові витрати.
Ухвалою суду від 19.12.2018 відкрито провадження по вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
10.01.2019 на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив, в якому просить застосувати позовну давність та відмовити позивачу у задоволенні вимог у повному обсязі.
10.01.2019 на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування строку позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позову.
10.01.2019 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про застосування строку позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позову.
10.01.2019 на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про застосування строку позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позову.
28.01.2019 на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник позивача просить відмовити у застосуванні позовної давності та задовольнити вимоги КП «Водоканал» у повному обсязі.
28.01.2019 на адресу суду від представника КП «Водоканал» надійшла уточнена позовна заява, в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 14 537,16 грн. за період з 01.11.2012 по 30.06.2017.
30.01.2019 на адресу суду від ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення (на уточнену позовну заяву), в яких просить відмовити у задоволення позову.
06.03.2019 на адресу суду від представника КП «Водоканал» надійшли додаткові пояснення (на заперечення на уточнену позовну заяву).
У судове засідання представник КП «Водоканал» надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, повідомлялися належними чином, причини неявки суду не повідомили, надавши письмовий відзив та заяви про застосування строків позовної давності.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідно до інформації наданої Департаментом реєстраційних послуг ЗМР від 14.12.2018), відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до 08.09.2017 (відповідно до копії паспорту СВ 893037 виданого 17.08.2004) та є споживачами послуг КП «Водоканал» (за період з 01.11.2012 по 30.06.2017). Зазначені обставини відповідачами не спростовані належними та допустимими доказами під час розгляду справи.
Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки.
За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999, збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал».
У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
З позовної заяви випливає, що протягом спірного періоду 01.11.2012 по 30.06.2017 відповідачі взагалі не вносили оплату за послуги водопостачання та водовідведення, внаслідок чого мають заборгованість за надані послуги. Як свідчить детальний розрахунок суми заборгованості, розмір заборгованості станом на 01.07.2017 складає 14 518,16 гривень, а також зазначена заборгованість перед ВРЕЖО за послуги водопостачання та водовідведення складає 19,00 грн.
З урахуванням вищезазначених положень ЦПК України, суд розглядає дану справу в межах заявлених позовних вимог КП «Водоканал», а саме в межах стягнення заборгованості за період 01.11.2012 по 30.06.2017.
Разом із тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.
Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб'єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об'єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб'єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).
У даному випадку позивач був обізнаний, що відповідачі протягом тривалого часу, а саме з листопада 2012 року взагалі не здійснював оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим місяця. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого до позову, оплата послуг з листопада 2012 року не здійснювалася взагалі.
Проте, до суду із даним позовом позивач звернувся 10 грудня 2018 року, тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до грудня 2015 року.
За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
У даному випадку відповідачі заявили про застосування позовної давності, що підтверджується їх заявами від 09.01.2019 та 10.01.2019 (ОСОБА_3В) та від 10.01.2019 (ОСОБА_1, ОСОБА_2В.).
Однак, як встановлено судом, у червні 2016 року представник позивача звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів боргу по оплаті за воду та послуги каналізації за період з 01.11.2012 по 30.11.2015, про що Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ від 30.06.2016.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2017 було скасовано вказаний судовий наказ від 30.06.2016 за заявою ОСОБА_3
Таким чином, у даному випадку, строк позовної давності підлягає поновленню та в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.11.2012 по 01.05.2013 слід відмовити, у звязку із пропуском позивачем позовної давності.
З урахуванням викладеного та наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період листопад 2012 року по червень 2017 року, задоволенню підлягають позовні вимоги за період з травня 2013 року по червень 2017 року включно на суму 12 996,20 грн.
Суд зауважує, що відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідач мав змогу також відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»», так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористався цією можливістю.
Всупереч вимогам закону відповідачі не здійснювали оплату за послуги водопостачання та водовідведення, а тому у позивача наявні правові підстави для стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок несплати за надані послуги, а саме в межах строку позовної давності на суму 12 996,20 грн. за період травень 2013 року червень 2017 року.
Доводи відповідача ОСОБА_3 щодо того, що з листопада 2015 по теперішній час, за вказаною адресою, за заборгованість були відключені послуги з водопостачання є недоведеними та не беруться судом до уваги.
При цьому, судом встановлено, що КП «Водоканал» 29.06.2017 здійснено відключення від послуг та призупинено нарахування по особовому рахунку 11064035, закріпленому за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом від 29.06.2017. Інших відключень за вказаною адресою до 29.06.2017 - не здійснювалося.
Таким чином, позовні вимоги КП «Водоканал» підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 1 585,80 грн., в рівних частках окремо з кожного по 528,60 грн.
Керуючись ст.ст.2,3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Повне судове рішення складено 09 квітня 2019 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня його проголошення через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.А. Крамаренко