Справа № 478/482/18
Провадження № 22-ц/812/802/19
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах : головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Богуславській О.М.,

за участі позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 07 червня 2018 року, ухваленого у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Сябренко І.П., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_4, на випадок своєї смерті, склав заповіт, яким все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також усі свої майнові права та обов'язки заповів дітям: ОСОБА_3 та ОСОБА_2

З заявою про прийняття спадщини після смерті батька він ( позивач) звернувся на початку грудня 2017 року. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив, оскільки він пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки проживає в іншій місцевості, має напружений графік роботи, до того ж пропущений строк є незначним. Тому просив суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, три місяці з моменту набрання законної сили рішення суду.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала та вказувала, що позивач є сином спадкодавця, а тому навіть за відсутності заповіту є спадкоємцем першої черги і мав змогу у шестимісячний строк звернутися з заявою про прийняття спадщини. Зазначала, що вказані ним у позовній заяві обставини не є поважними для визнаення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 7 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зазначені позивачем обставини, а саме проживання за межами Казанківського району Миколаївської області; наявність напруженого графіку роботи; відсутності на час відкриття спадщини реєстрації заповіту спадкодавця в реєстрі заповітів не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки останній є сином спадкодавця, то відсутність на час відкриття спадщини реєстрації заповіту спадкодавця в реєстрі заповітів не перешкоджала йому, як спадкоємцю першої черги звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що судом не враховано, що пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини є незначним та його пропущено з поважних причин через те, що позивач проживає в іншій місцевості та має напружений графік роботи, а також те, що станом на час відкриття спадщини заповіт не був зареєстрований в реєстрі заповітів, а тому він не мав можливості перевірити наявність вказаного заповіту та переконатися в тому, що він входить в коло потенційних спадкоємців.

Посилаючись на те, що дане рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив про його скасування та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, зазначивши, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у нього об'єктивних непереборних та істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини.

Постановою Верховного Суду від 06 березня 2019 року постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням ч.2 ст.376 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_4 належав житловий будинок АДРЕСА_1.

16 липня 2015 року ОСОБА_4 склав заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Веселобалківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області ОСОБА_5 за реєстровим №06, та відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також усі свої майнові права та обов'язки заповів в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер ( а.с.7).

Після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.7).

Спадкоємцями ОСОБА_4 за заповітом є його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 12, 27).

У встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини до Казанківській державної нотаріальної контори Миколаївської області звернулась ОСОБА_3, у зв'язку з чим заведено спадкову справу за № 18/2017 (а.с.20-32).

З заявою про прийннятя спадщини позивач звернувся у грудні 2017 року.

Постановою виконуючого обов'язків завідувача Казанківською державної нотаріальної контори від 12 грудня 2017 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки ним пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини ( а.с.8-9).

Звертаючись до суду з позовом позивач вказува, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки проживає в іншій місцевості, має напружений графік роботи, до того ж пропущений строк не є значним.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що вказані позивачем обставини, а саме: проживання за межами Казанківського району Миколаївської області; наявність напруженого графіку роботи; відсутності на час відкриття спадщини реєстрації заповіту спадкодавця в реєстрі заповітів не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки останній є сином спадкодавця, то відсутність на час відкриття спадщини реєстрації заповіту спадкодавця в реєстрі заповітів не перешкоджала йому, як спадкоємцю першої черги звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується.

Згідно зі ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що звертаючись з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_6 зазначила, що їй відомо про наявність заповіту, яким спадкодавець все своє майно заповідав їй та ОСОБА_2

Проте, матеріали справи не містять підтвердження того, що державний нотаріус повідомляв спадкоємця ОСОБА_2 про відкриття спадщини, здійснював його виклик, в тому числі, шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, щоб свідчило про належне сприяння здійсненню особистого розпорядження спадкодавця.

Шестимісячний строк подання позивачами заяви про прийняття спадщини після смерті батька сплив 14 листопада 2017 року, а до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини він звернувся у грудні 2017 року, тобто пропущений ними строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Суд першої інстанції не врахував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_4

Крім того, колегія суддів вважає, що воля спадкодавця на випадок його смерті, викладена у формі заповіту, підлягає обов'язковій реалізації на користь позивача, оскільки свобода та реалізація положень заповіту після відкриття спадщини мають фундаментальне значення у спадкових правовідносинах.

Судом першої інстанції вказані обставини враховані не були, а тому висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог є помилковим, у зв'язку з чим рішення суду підлягає в силу п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 1762 грн. судового збору (704,80 грн. за розгляд справи судом першої інстанції + 1057,20 грн. за розгляд справи апеляційним судом).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 07 червня 2018 року скасувати та прийняти нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 - три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, народилася с. Вознесенка Казанківського району Миколаївської області, зареєстрована АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4, народився смт Казанка Миколаївської області, зареєстрований АДРЕСА_2, ІНН НОМЕР_2)- 1762 ( одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді С.Ю. Колосовський

Т.Б. Кушнірова

_________________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 26 квітня 2019 року.