Постанова

Іменем України

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 522/7487/16-ц

провадження № 61-25972св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представники відповідача: Тузова Владислава Олександрівна, Рура Наталія Вікторівна, Лопатнікова Аліна Вадимівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Апеляційного суду м. Києва

від 06 березня 2018 року в складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Українець Л. Д.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі -

ПАТ КБ «ПриватБанк»)про розірвання договору та стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 18 лютого 2014 року між ним та

ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDNWFD00 вклад «СТАНДАРТ». Відповідно до умов договору він передав відповідачу грошову кошти у розмірі 6 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути цю суму, сплативши відсотки у розмірі 9 % річних.

23 вересня 2015 року він звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору вкладу та повернення коштів.

Листом від 04 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовило йому у задоволенні даної вимоги, оскільки договір укладався на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією, а відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до постанови правління Національного Банку України (далі - НБУ) від 06 травня 2014 року № 260 припинив свою діяльність на території Автономної Республіки Крим.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просив суд розірвати укладений з відповідачем договір від 18 лютого 2014 року № SAMDNWFD00 вклад «СТАНДАРТ», стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» суму вкладу в розмірі

6 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення та відсотки за користування коштами у розмірі 900,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що поданий позивачем договір не містить обов'язкових реквізитів, а саме, відбитку печатки банку та підпису працівника банку. Зазначені обставини викликають певні сумніви щодо оригінальності договору. Так само відсутній відбиток печатки та підпис на платіжному дорученні про прийняття коштів від 18 лютого 2014 року № null. Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності грошових коштів на його рахунку, відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк». Перевірити відкриття відповідних рахунків є неможливим, оскільки постановою НБУ від 06 травня 2014 року № 260 діяльність Кримського регіонального управління

ПАТ КБ «ПриватБанк» була припинена.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2018 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено.

Розірвано договір від 18 лютого 2014 року № SAMDNWFD00 вклад «СТАНДАРТ», укладений між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 суму вкладу за договором від 18 лютого 2014 року № SAMDNWFD00 вклад «СТАНДАРТ» у розмірі 6 000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на

06 березня 2018 року становить 158 892 грн, та проценти на вклад за період

з 18 лютого 2014 року по 18 жовтня 2015 року в розмірі 900,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 березня 2018 року становить 23 833,80 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивачем доведено укладення договору банківського вкладу та перерахування коштів на рахунок відповідача, проте у добровільному порядку відповідач не виконує свої зобов'язання з повернення коштів позивачу за спірним договором, а тому вимоги про захист порушеного права позивача підлягають задоволенню шляхом примусового стягнення грошових коштів на підставі статей 526, 629, 1058, 1060, 1061 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2018 рокуПАТ КБ «ПриватБанк»подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, оскільки позивачем не було надано оригіналу документа (платіжне доручення), який би підтверджував факт зарахування коштів на банківський рахунок та доказів на підтвердження отримання та існування у нього сертифікату відкритого ключа, на підставі якого він міг підписувати в електронний спосіб доручення на перерахування коштів.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2018 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його скасування немає.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 18 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та

ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDNWFD00 вклад «СТАНДАРТ», відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав

ПАТ КБ «ПриватБанк» грошову суму в розмірі 6 000,00 доларів США, а останній зобов'язався повернути дану суму, сплативши відсотки у розмірі 9 % річних.

Встановлено, що ОСОБА_4 внесено грошові кошти на передбачений договором рахунок, що підтверджується платіжним дорученням від 18 лютого 2014 року № null про розміщення коштів у розмірі 6 000 доларів США.

Відповідно до пункту 2 договору банківського вкладу «СТАНДАРТ» нарахування відсотків на суму вкладу починається з дня наступного за днем надходження коштів до банку та провадиться за кожен календарний день.

Згідно з пунктом 4 договору його дія закінчується з виплатою всієї суми вкладу разом з відсотками, які належить виплатити відповідно до умов договору.

23 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до банку із заявою про розірвання договору вкладу та просив повернути кошти.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України).

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (частина перша статті 1060 ЦК України).

У пункті 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунка; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з пунктом 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492) письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. У договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо.

Відповідно до пунктів 1.3 1.4, 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01 червня

2011 року № 174, форми касових документів, що формуються із застосуванням платіжних пристроїв, установлюються банком/небанківською фінансовою установою з урахуванням обов'язкових реквізитів, установлених цією Інструкцією, та технічних можливостей платіжного пристрою.

Касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Клієнт заповнює касові документи від руки чи за допомогою технічних засобів або банк (філія, відділення) за згодою клієнта заповнює касові документи із застосуванням технічних засобів або системи автоматизації банку (далі - САБ).

Банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Апеляційний суд, встановивши, що письмова форма договору банківського вкладу сторонами додержана, а платіжне доручення від 18 лютого 2014 року

№ nullпідтверджує внесення коштів до банку, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми вкладу в розмірі 6 000,00 доларів США, невиплачених відсотків за період

з 18 лютого 2014 року по 18 жовтня 2015 року в розмірі 900,00 доларів США.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків апеляційного суду, яким у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89 ЦПК України, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо зупинення виконання рішення суду

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2018 року зупинено виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 06 березня

2018 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання постанови на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 06 березня

2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська