Справа № 140/108/19
Провадження № 22-ц/801/755/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 рокуСправа № 140/108/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів Зайцева А. Ю., Панасюка О. С.

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану адвокатом ОСОБА_4, на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2019 року, постановлену у складі судді Алєксєєнка В. М., в м. Немирів, дата складання повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договорами позики, у якому ставив вимогу: стягнути з ОСОБА_5 на його користь заборгованість за Договором позики грошових коштів від 9 серпня 2010 року в сумі 1 746 164, 11 гривень.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 22.01.2019 року позов залишено без руху з підстав відсутності документу, що підтверджує сплату судового збору.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_3, визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Мотивами прийнятої ухвали є не усунення позивачем недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі суду від 22 січня 2019 року.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_3 через свого представника адвоката ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в порушення ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, судом не було зазначено точної суми судового збору, яку необхідно було сплатити. Вказує, що 01 лютого 2019 року представником позивача адвокатом ОСОБА_4 було подано до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 8 810 грн, з обґрунтуванням, відповідно до якого судовий збір сплачено саме у такому розмірі, так як позовна заява направлена до Немирівського районного суду Вінницької області, засобами поштового звязку, 29 грудня 2018 року, прожитковий мінімум на день подання позовної заяви становив 1 762 грн, отже, за подання 29 грудня 2018 року позовної заяви майнового характеру з ціною позову 2 541 929, 65 грн, судовий збір дорівнює 5-ти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому на 1 січня 2018 року, та становить - 8 810 грн. Тому, вважає, що підстав для повернення позовної заяви не було.

25 березня 2019 року ОСОБА_6 подала заяву про долучення до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5, який помер 15 вересня 2018 року (а.с. 42).

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договорами позики (а.с. 1 ? 6).

Ухвалою Немирівського районного суду від 22 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху з підстав несплати судового збору, позивачу надано строк для надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали. Позивачу роз'яснено, що у разі неусунення недоліків позовна заява вважатиметься не поданою та повертається позивачу (а.с. 8).

На виконання вимог цієї ухвали, 01 лютого 2019 року ОСОБА_3 через свого представника адвоката ОСОБА_4 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви з квитанцією про сплату судового збору у розмірі 8 810 грн (а.с. 11 12).

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_3, подану його представником адвокатом ОСОБА_4, визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами. Роз'яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви (а.с. 14).

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції, посилаючись на ч. 3 ст.185 ЦПК України виходив з того, що позивачем не усунуті недоліки позовної заяви, наведені в ухвалі суду від 22 січня 2018 року, оскільки судовий збір за подання позовної заяви сплачено у розмірі 8 810 грн, тоді як відповідно до вимог закону він повинен був сплатити 9 605 грн.

Проте такий висновок судом першої інстанції зроблений поспішно та з порушенням норм процесуального права.

У відповідності до положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень ч. 2 ст. ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Всупереч цьому, постановляючи ухвалу від 22 січня 2019 року про залишення позову без руху, суд першої інстанції не вказав розмір судового збору, порядок сплати та банківські реквізити, на які має бути сплачено судовий збір.

Крім того, отримавши заяву про усунення недоліків позовної заяви з квитанцію про сплату судового збору у розмірі 8 810 грн, суд не переконався чи відповідає такий розмір встановленому закону та не дав оцінки тому факту, що позивач надав квитанцію, яка підтверджує, що позов було здано на пошту 29 грудня 2018 року, а в 2018 році прожитковий мінімум (який є розрахунковою величиною для визначення розміру сплати судового збору) становив 1 762 гривні. Навіть за умови недоплати судового збору, суд повинен був повторно залишити позовну заяву без руху ,надавши додатковий строк для доплати судового збору з зазначенням конкретної суми, яка підлягає доплаті.

Отже висновок суду першої інстанції про те, що вимоги ухвали суду від 22 січня 2018 року не виконані, - не відповідає матеріалам справи, за вказаних обставин у суду були відсутні підстави, визначені процесуальним законом, для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу.

Проаналізувавши наведені норми та оцінивши обставини справи у сукупності, апеляційний суд вважає, що суд порушив порядок, встановлений процесуальним законодавством для прийняття заяви та невірно повернув позовну заяву, чим порушив право позивача на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Отже доводи апеляційної скарги ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах є підставними, а допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про повернення позовної заяви, тому відповідно до ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України оскаржувана ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки апеляційний суд не вправі постановляти судове рішення про відкриття чи відмову у відкритті провадження у справі, це відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції, звертаю особливу увагу Немирівського районного суду на необхідність вирішення цього питання з урахуванням інформації, наданої до апеляційного суду про смерть відповідача ОСОБА_5 (а.с.42).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд, - п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану адвокатом ОСОБА_4, задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис ОСОБА_2

Судді підпис ОСОБА_7

підпис ОСОБА_8

Згідно з оригіналом

головуючий суддя: Т. М. Шемета