Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа №664/2705/13-ц

провадження №61-9783св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року в складі судді Сіденка С. І. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 19 жовтня 2016 року у складі суддів: Прокопчук Л. П., Базіль Л. В., Полікарпової О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 грудня 2007 року між ним та відповідачем укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 168 750 грн на строк до 30 грудня 2022 року зі сплатою 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору між банком і ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого позичальник передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яку придбав за кредитні кошти.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 05 червня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 394 542, 53 грн.

Враховуючи наведене, банк просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного реєстру нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дубліката правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях всіх форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приват Банк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки; виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договорів споживчого кредитування, в якому зазначив, що внаслідок систематичного порушення умов кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» неправомірно підвищував відсоткову ставку, що призвело до порушення його прав як споживача банківських послуг. Просив суд розірвати укладений між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір від 29 грудня 2007 року № НЕС0G1 та іпотечний договір від 29 грудня 2007 року № НЕС0G1; стягнути на його користь з ПАТ КБ «Приватбанк» моральну шкоду в розмірі 50 000, 00 грн.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, розірвано договір про іпотечний кредит № НЕС0G1 від 29 грудня 2007 року та кредитний договір № НЕС0G1 від 29 грудня 2007 року, укладені між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 15 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 10 квітня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року скасовано в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 , ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Суди виходили з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» не надано доказів на підтвердження порушення позичальником кредитної дисципліни чи погіршення його фінансового стану, документально підтверджених результатами щорічного моніторингу, що повинен проводитись банком. Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» неправомірно підвищено процентну ставку до 25,08 % річних в порушення вимог п. 8.9 договору про іпотечний кредит.

Таким чином, суди дійшли висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на належну йому квартиру у місті Цюрупинську в рахунок погашення заборгованості у сумі 394 542, 53 грн, що виникла внаслідок прострочення виконання ним зобов`язань за договором про іпотечний кредит № НЕС0С1, і виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у спірній квартирі, із зняттям їх з реєстраційного обліку, не підлягають задоволенню, оскільки відсутня заборгованість за спірними кредитними договорами перед банком.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Апеляційного суду Херсонської області від 10 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційного інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 07 грудня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року скасовано в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про розірвання договорів та відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Апеляційного суду Херсонської області від 07 грудня 2015 року в частині первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до апеляційного інстанції.

Скасовуючи рішення Апеляційного суду Херсонської області колегією суддів вказано, що взявши за основу судового рішення висновок судової економічної експертизи від 25 вересня 2015 року, апеляційний суд не врахував, що експерт встановив відсутність заборгованості на рівні процентної ставки 15%, а не 25,08%, яка є діючою. Експерт при дослідженні перевіряв відповідність положень договору чинному законодавству, однак таке питання є правовим і відноситься до компетенції суду.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 19 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року залишено без змін.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2016 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 19 жовтня 2016 року і ухвалити рішення про задоволення первісного позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування заборгованості за договором про іпотечний кредит по ставці 25,08% є законними, ОСОБА_1 має заборгованість за договором про іпотечний кредит, а тому банк має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали з Цюрупинського районного суду Херсонської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

ОСОБА_1 заперечення на касаційну скаргу не подано.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що 29 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 168 750 грн на строк до 30 грудня 2022 року зі сплатою 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитні кошти видані на придбання квартири.

На забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору між банком і позичальником укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідач передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 .

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, станом на 05 червня 2013 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 394 542, 53 грн, з яких 166 109, 99 грн - заборгованість за кредитом; 153 786, 13 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 38 778, 91 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штраф у розмірі 35 867, 50 грн (процентна складова). При цьому заборгованість розрахована виходячи з відсоткової ставки 25, 08% річних, встановленої з 29 липня 2008 року.

Відповідно до висновку судової економічної експертизи від 25 вересня 2015 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за договором про іпотечний кредит, однак станом на 05 червня 2013 року переплата складає 19 703, 22 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати зокрема право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (частина перша, друга статті 36 Закону).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки(частина друга статті 36 Закону).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 іпотечного договору від 29 грудня 2007 року іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо в момент настання строку виконання зобов`язань, вони не будуть виконані (виконані належним чином). Звернення стягнення за договором здійснюється на підставі цього договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду.

Таким чином, судами не взято до уваги, що Законом та договором іпотеки передбачено право іпотекодержателя продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу саме від свого імені, а не як просить позивач від імені іпотекодавця (відповідача), а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» обрано спосіб захисту, який не передбачений законом.

Суди першої і апеляційної інстанцій на зазначене уваги не звернули, неправильно застосували норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та відмовили у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю вимог позивача.

Враховуючи наведене, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року та ухвала Апеляційного суду Херсонської області від 19 жовтня 2016 року підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 19 жовтня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко
М. Ю. Тітов