Справа № 297/1255/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фейіра О. О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконавчого комітету Дийдянської сільської ради Берегівськогго району, про визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Берегівського районного суду з позовною заявою до виконавчого комітету Дийдянської сільської ради Берегівськогго району, про визнання по Ѕ частині за кожним права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги позивачами мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить належний їй будинок, розташований по АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті остання залишила заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла їм. Вони прийняли спадщину у встановленому законом порядку, оскільки проживали з матір"ю на день її смерті. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Секереш Н.В. їм було відмовлено, у зв`язку з відсутністю в них правовстановлюючих документів на будинок. А тому просять суд визнати за ними право власності по Ѕ частині за кожним на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.06.2019 року відкрито провадженні у справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву, згідно якої просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задоволити (а. с. 24).

Представник відповідача - виконавчого комітету Дийдянської сільської ради Берегівського району в підготовче судове засідання також не з`явився, однак через канцелярію суду надійшла заява сільського голови, згідно якої просить справу розглянути без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечують (а.с. 26).

Так, п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд вважає, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, виходячи з наступного.

Так, згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Так, згідно копії довідки виконавчого комітету Дийдянської сільської ради Берегівського району №358 від 17 травня 2019 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серіх НОМЕР_1 від 25 липня 2002 року (а. с. 10).

Як встановлено з матеріалів справи, на випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишила заповіт від 29 вересня 1982 року, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті заповіла порівну своїм синам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 14).

Згідно абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2006 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини, - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, так як на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , тобто на час відкриття спадщини, проживали разом із останньою і по сьогоднішній день там же і проживають, що сверджується копією довідки виконавчого комітету Дийдянської сільської ради Берегівського району №358 від 17 травня 2019 року (а.с. 13)

Однак, згідно копії листа приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Секереш Н.В., позивачам ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 20).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 р , п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР ст. ст. 328, 392 ЦКУкраїни, ст. ст. 49, 200, 206, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

рішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на Ѕ частину будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 115, 3 кв. м., житловою площею 50, 7 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності на Ѕ частину будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 115, 3 кв. м., житловою площею 50, 7 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Фейір О. О.