Провадження №2з/200/110/19
УХВАЛА

про забезпечення позову

15 липня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Стрипи М.П.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищезазначена цивільна справа.

12 липня 2019 року представник позивача звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони відповідачу ОСОБА_3 , іпн НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Краснозаводським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 25.04.2003 р., або іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження та розпорядження нерухомим майном, що є предметом спору у даній справі, а саме:

1/2 частка нежитлового приміщення в будівлі торговельно-комерційного призначення літ. Л-4 на 1-му поверсі поз. 101-104, загальною площею 226,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101

нежитлове приміщення в нежитловій будівлі лі. А-7 на IV-му поверсі поз. 8-12 загальною плою 155,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101,

гараж літ В-1, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

земельна ділянка для обслуговування гаража, площею 0,0024 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , що розташована на території Шевченківського району м. Дніпра за адресою: АДРЕСА_3 .

земельна ділянка для садівництва, площею 0,1000 га, з кадастровим номером НОМЕР_4 , що розташована на території Київської області, Обухівського району, Підгірцівської сільської ради;

земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2330 га, з кадастровим номером НОМЕР_5 , що розташована на території Київської області, Обухівського району, Підгірцівської сільської ради.

а також заборонити ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий або іншим особам вчиняти дії щодо вищезазначених об`єктів нерухомого майна, зокрема укладати договори оренди, або здійснювати платежі, або передавати дане майно відповідачеві ОСОБА_3 , іпн НОМЕР_1 , чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

В обґрунтування заяви зазначила, 25.06.2019 р. в Державному реєстрі прав на нерухоме майно з`явився запис про те, що ОСОБА_3 є власником на 1/1 частку нежитлового приміщення в нежитловій будівлі лі. А-7 на IV-му поверсі поз. 8-12 загальною площею 155,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. 10.07.2019 р. Відповідач подала до Чечелівського ВП Дніпровського ВП ГУНП Дніпропетровської області заяву, за фактом якого за цією адресою 10.07.20119 р. прибула ОСОБА_3 з метою зміни замків, захвату цього приміщення.

Також, ОСОБА_3 уклала попередній договір з ОСОБА_5 , з метою в найближчі дні здійснити розпорядження та здачу в оренду цього об`єкту нерухомого майна. Також Позивач вбачає ризик відчуження Відповідачем не тільки цього об`єкту нерухомості, а й інших об`єктів, що є предметом спору.Нещодавно відповідачка самостійно без відома Позивача продала гараж № НОМЕР_6 у Обслуговуючому кооперативі «Автогаражний кооператив «Дніпро», яким весь час користувався Позивач та сплачував всі платежі за оренду, податкі на землю, охорону, електроенергію. Після розлучення як дружина, що мала доступ до коштів, особисто без відома Позивача зняла кошти з депозитного рахунку у розмірі 500.000,00 грн. Здійснила продаж транспортного засобу марки - Land Rover, модель - Ranger Rover Sport, колір - коричневий, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 .

За таких обставин, позивач не впевнений, що з нерухомим майном, яке є предметом розгляду по даній справі, не відбудуться подальші невідворотні дії щодо відчуження, передачі цього майна третім особам тощо, а тому вважає, що існує досить висока ймовірність того, що Відповідач може умисно здійснити відчуження його на користь третіх осіб, щоб уникнути наслідків, що матимуть місце, у випадку задоволення позову, що в свою чергу зробить неможливим виконання рішення суду.

Суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, вивчивши матеріали позовної заяви, зважаючи на обставини справи прийшов до висновку, що дана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходи забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Питання забезпечення позову вирішується без повідомлення учасників справи за правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і находяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Так, судом встановлено, що предметом позову є майно подружжя, а саме 1/2 частка нежитлового приміщення в будівлі торговельно-комерційного призначення літ. Л-4 на 1-му поверсі поз. 101-104, загальною площею 226,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; нежитлове приміщення в нежитловій будівлі лі. А-7 на IV-му поверсі поз. 8-12 загальною плою 155,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; гараж літ В-1, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка для обслуговування гаража, площею 0,0024 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , що розташована на території Шевченківського району м. Дніпра за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка для садівництва, площею 0,1000 га, з кадастровим номером НОМЕР_4 , що розташована на території Київської області, Обухівського району, Підгірцівської сільської ради; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2330 га, з кадастровим номером НОМЕР_5 , що розташована на території Київської області, Обухівського району, Підгірцівської сільської ради.

З урахуванням наведених у заяві про забезпечення обставин, щодо вчинення відповідачкою дій для відчуження спірного майна, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Додатковим підтвердженням наведеного, слугують докази надані позивачем, які було досліджено судом, а саме витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до якого за відповідачкою ОСОБА_3 25 червня 2019 року зареєстровано право власності на нежитлові приміщення розташовані за адресою АДРЕСА_2 , попередній договір оренди № 1/19 від 10 липня 2019 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Крім цього, суд зазначає, що заходи забезпечення, про які просить позивач відповідають принципу розумності, оскільки є правомірними, ґрунтуються на добросовісності та є сумісними з спірними правовідносинами.

Обрані заходи забезпечення також відповідають принципу обґрунтованості, оскільки застосовуються з метою унеможливлення ухилятися від виконання судового рішення, шляхом відчуження майна іншим особам, якщо спір буде вирішено на користь позивача.

Заходи забезпечення, про які просить позивач є також адекватними та збалансованими, оскільки не нанесуть шкоди правам та законним інтересам відповідача, а лише забезпечать гарантії перебування нерухомого майна у теперішнього законного власника.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити частково заяву позивача про забезпечення позову, в частині заборони відповідачці вчиняти дії щодо майна, яке є предметом позовних вимог.

При цьому, вимоги заяви щодо заборони ОСОБА_5 вчиняти дії щодо спірних об`єктів нерухомого майна, задоволенню не підлягають, оскільки застосовуючи відповідні заходи порушуються права та інтереси особи, яка не входить до кола осіб, які беруть участь у даній цивільній справі.

Враховуючи вищевикладене, та те що вжиття запобіжного заходу у вигляді накладення арешту може в подальшому позбавити можливості користування відповідним майном, суд приходить до висновку, що в цій частині клопотання підлягає частковому задоволенню та доцільним і співрозмірним позовним вимогам буде застосування запобіжного заходу у вигляді заборони на відчуження та розпорядження майном зазначеним у заяві про забезпечення позову.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю задовольнити частково.

Заборонити відповідачу ОСОБА_3 , іпн НОМЕР_1 , вчиняти будь-які дії щодо відчуження та розпорядження нерухомим майном, що є предметом спору у даній справі, а саме:

1/2 частка нежитлового приміщення в будівлі торговельно-комерційного призначення літ. Л-4 на 1-му поверсі поз. 101-104, загальною площею 226,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101

нежитлове приміщення в нежитловій будівлі лі. А-7 на IV-му поверсі поз. 8-12 загальною плою 155,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101,

гараж літ В-1, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

земельна ділянка для обслуговування гаража, площею 0,0024 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , що розташована на території Шевченківського району м. Дніпра за адресою: АДРЕСА_3 .

земельна ділянка для садівництва, площею 0,1000 га, з кадастровим номером НОМЕР_4 , що розташована на території Київської області, Обухівського району, Підгірцівської сільської ради;

земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2330 га, з кадастровим номером НОМЕР_5 , що розташована на території Київської області, Обухівського району, Підгірцівської сільської ради.

В іншій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_9 , паспорт серія НОМЕР_10 виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 30.07.1997)

Боржник: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_11 виданий Шевченківським РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області, 04.08.2016)

Інші відомості, передбачені ч.1ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її прийняття 15.07.2019 та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки, до 15.07.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення не залежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, передбачено що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску