ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1/19 Справа № 188/456/18 Суддя у 1-й інстанції - Полубан М.П. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду на його користь (а.с. а.с. 1-2, 24-31).

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від відбуття основного покарання звільнений з іспитовим строком два роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов'язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з"являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року в цій частині залишено без змін, в частині цивільного позову вирок скасовано та призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного провадження.

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 30 квітня 2017 року приблизно о 23 годині 10 хвилин керуючи технічно справним автомобілем марки «Мерседес Вепц 200» реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ250073 з увімкненим ближнім світлом фар, зі швидкістю 60км/час рухався по правій смузі вулиці Центральної у селі Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області від вулиці Першотравнева у напрямку вулиці Свободної.

У вказаний час попереду автомобіля в попутному йому напрямку по правому краю проїзної частини у темпі шагу рухався пішохід ОСОБА_1. Рухаючись далі, водій ОСОБА_2 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров"я громадян, не маючи будь- яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, маючи об'єктивну можливість виявити у межах видимості у напрямку руху пішохода ОСОБА_1, не застосував своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху, об"їзду перешкоди, продовжував рух далі, наближаючись до пішохода.

У ході подальшого руху в цих же умовах ОСОБА_2 о 23годині 10 хвилин несвоєчасно виявив спереду на смузі його руху пішохода ОСОБА_1, повернутого до нього спиною, напроти будинку № 6 по вулиці Центральна села Миколаївки Петропавлівського району Дніпропетровської області, допустив на нього наїзд правою передньою частиною керованого ним автомобіля.

В результаті наїзду ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п.п 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху. Порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв'язку з настанням події дорожньо - транспортної пригоди. Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху призвело до даної дорожньо - транспортної пригоди, внаслідок чого пішоходу ОСОБА_1 заподіяно наступні тілесні ушкодження: відкритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки на рівні середньої - нижньої третин зі зміщенням та знаходженням уламків. Закритий уламковий перелом обох кісток правої гомілки на рівні середньої - нижньої третин зі зміщенням та знаходженням уламків. Забійна рана на шкіряних покровах потиличної ділянки голови. Тілесні ушкодження могли утворитися від дії чи при ударах об тупі тверді предмети, що мали значну масу, жорстоку - юнструкцію та діяли зі значною швидкістю, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля. Тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки на рівні середньої - нижньої третин зі зміщенням та знаходженням уламків, закритого ламкового перелому обох кісток правої гомілки на рівні середньої - нижньої третин зі зміщенням та знаходженням уламків, забійної рани на шкіряних покровах потиличної ділянки голови могли утворитися в термін, вказаний в матеріалах досудового розслідування, медичній карті стаціонарного хворого, потерпілим, тобто 30 квітня 2017 року.

По своєму характеру тілесні ушкодження в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, що підтверджується висновком судово - медичної експертизи № 63 від 9.05.2017 року.

Суд вважав, що вина у скоєні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, обвинувачений в повному обсязі визнав себе винним, його вина підтверджена показами потерпілого, свідків, письмовими доказами, дослідженим у судовому засіданні, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч.2 ст. 286 КК України.

Апеляційний суд Дніпропетровської області погодився з висновками суду першої інстанції про винність ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який його засуджено, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами. Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у вчинені ним вказаного злочину, його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України та судом правильно обрано вид та міру покарання, вирок суду відповідає вимогам ст. 65,ст.67 КК України, ст.370 КПК України, призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З урахуванням викладеного ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2018 року відкрито провадження у цивільній справі (а.с.13).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2018 року, в якому ухвалою від 12 листопада 2018 року виправлено описку, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 (рнокпп 6 ) на користь ОСОБА_1: 50 000,00 грн. моральної шкоди; 11 037,00 грн. - розмір втраченого заробітку (доходу) внаслідок втрати професійної та загальної працездатності за період з 01.05.2017 року по 01.08.2017 року; 150 847,00 грн. - розмір втраченого заробітку (доходу) внаслідок втрати професійної та загальної працездатності, встановленням другої групи інвалідності за період з 01.10.2017 року по 01.10.2018 року та 1000,00 грн. - витрати на правову допомогу.

Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.а.с. 97-104,116)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині визначення суми моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн. (а.с. 107-109).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт фактично в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині частково задоволених позовних вимог про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що на момент скоєння ДТП - 30.04.2017 року, ОСОБА_1 працював гірником очисного забою у філії «Павлоградське УМДР-ГШО» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у підрозділі шахта «Ювілейна» з 1998 року та отримував стабільну зарплату (копія трудової книжки та довідка про доходи додається)

Як встановлено вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року, подія дорожньо - транспортної пригоди сталась 30.04.2017 року о 23години 10 хвилин, внаслідок якої він отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритих уламкових переломів обох кісток лівої та правої гомілки на рівні середньої - нижньої третини зі зміщенням та знаходженням уламків.

При розгляді кримінального провадження в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 30.04.2017 року о 23 годині повертався додому з роботи з другої зміни по вул. Центральній в селі Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області на вулицю Свободна, де він мешкав разом з родиною. Внаслідок сильного удару автомобілем під керуванням водія ОСОБА_2, він впав та втратив на якийсь час свідомість від шокового різкого болю в ногах. Коли прийшов до свідомості, хтось викликав швидку допомогу і він був доставлений у Першотравенську центральну лікарню.

Згідно виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого № 1401 від 13.06.2017 року, з 01.05.2017 року по 13.06.2017 року він знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні, 11.05.2017 року була здійснена операція - вставлена пластина та виконано проволочені шви на лівій гомілці, де був відкритий багато уламковий перелом, на правій гомілці, де був закритий багато уламковий перелом, здійснена зовнішня фіксація апаратом, виписаний з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана потиличної області, відкритий багато уламковий перелом лівої гомілки зі зміщенням, закритий багато уламковий перелом правої гомілки зі зміщенням. Після виписки він був направлений на ВКК (копія виписного епікризу додається).

Згідно запису лікаря хірургу з амбулаторної картки від 14.06.2017 року, при обстеженні виявлено: на правій гомілці гіпсова пов'язка від кінцівок ноги до колінного суглобу, на лівій гомілці стіжковий апарат (апарат Єлізарова) рекомендовано лікування продовжити.

Згідно запису сімейного лікаря з амбулаторної картки від 14.06.2017 року - скарги на періодичну головну біль та біль у ногах, оніміння в ногах, пересувається за допомогою ходунків, на лівій гомілці апарат Єлізарова, на правій гомілці гіпсова пов"язка. Рекомендовано лікування, консультації у хірурга, невропатолога. ВКК продовжено лікарняний з 15.06.2017 року но 23.06.2017 року.

Згідно запису сімейного лікаря від 23.06.2017 року - скарги на біль у ногах, слабкість, рекомендовано продовжити лікування. ВКК - лікарняний продовжено з 24.06.2017 року по 03.07.2017 року, згідно запису сімейного лікаря від 03.07.2017 року - скарги на біль у ногах, слабкість, рекомендовано продовжити лікування. ВКК - лікарняний продовжено з 04.07.2017 року но 14.07.2017 року, згідно запису сімейного лікаря від 14. 07.2017 року - скарги на біль у ногах, слабкість, рекомендовано продовжити лікування. ВКК - лікарняний продовжено з 15.07.2017 року по 24.07.2017 року, згідно запису сімейного лікаря від 24. 07.2017 року рекомендовано продовжити лікування. ВКК - лікарняний продовжено з 25.07.2017 року по 26.07.2017 року та перевести під нагляд травматолога Петропавлівської лікарні.

Після огляду лікарем травматологом 26.07.2017 року, було рекомендовано продовжити лікування та оформити документи на МСЕК. ВКК продовжено лікарняний до 31.07.2017 року. З правої гомілки знята гіпсова пов"язка, накладена циркулярна гіпсова шильза лікарем травматологом.

Згідно запису сімейного лікаря від 05.08.2017 року лікарняний продовжено до 14.08.2017 року, згідно запису сімейного лікаря від 14.08.2017 року лікарняний продовжено до 23.08.2017 року, згідно запису сімейного лікаря від 23.08.2017 року лікарняний продовжено до 01.09.2017 року, потім лікарняний продовжено до 08.09.2017 року, лікарняний продовжено до 13.09.2017 року - запис лікаря від 08.09.2017 року, лікарняний продовжено до 22.09.2017 року.

Отже, на лікуванні він перебував з 01.05.2017 року по 22.09.2017 року - 144 дні (копії записів з амбулаторної картки додаються).

20.09.2017 року він був направлений на обстеження до Павлоградської МСЕК і йому була встановлена друга група інвалідності з 19.09.2017 року строком до 01.10.2018 року.

Згідно довідки Павлоградської МСЕК він визнаний непрацездатним на період активного лікування, рекомендовано диспансерний нагляд та лікування у лікаря травматолога.

06.10.2017 року він був звільнений з роботи у зв'язку з виявленою невідповідністю займаної посади внаслідок стану здоров'я, яка перешкоджає продовженню даної роботи за п.2 ст. 40 КЗпПУ (копія трудової книжки додається).

17.10.2017 року згідно запису лікаря травматолога з лівої гомілки знято стержневий апарат, з правої гомілки знято циркулярну гіпсову шильзу, встановлено діагноз: зростаючий перелом нижніх гомілок (копія запису з амбулаторної картки додається).

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд повно та всебічно дослідивши причини виникнення і характер обставин, які спричинили завдання моральної шкоди позивачу, розміру і глибину душевних страждань позивача, пережитих у зв'язку із вчиненням злочину щодо нього, взявши до уваги необхідність позивача докладати зусилля для відновлення стану свого здоровя, з урахуванням уже відшкодованої суми моральної шкоди у добровільному порядку та з урахуванням вимог розумності і справедливості, дійшов висновку за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 50 000,00 грн.

Вказані висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права й ґрунтуються на вимогах закону.

Так, згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, суд 1 інстанції в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і дійшов правильного висновку, з яким погоджується й колегія суддів, щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн., і ухвалив обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди з урахуванням вимог розумності і справедливості в зазначеному розмірі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції безпідставно зменшив розмір моральної шкоди, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, та спростування висновків суду 1 інстанції, а згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити в оскарженій частині залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2018 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: