1Справа № 335/3940/19 2-з/335/44/2019
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соляник А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки у праві спільної часткової власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки у праві спільної часткової власності на майно. Ціна позову становить 168 750,00 грн.

Одночасно, позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності у рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Як розяснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Позивач, звертаючись з позовом до відповідачів, вказувала, що квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності у рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та є неподільною річчю. Позивач стверджує, що має право на одержання від трьох інших співвласників цієї квартири грошової компенсації вартості її частки квартири, що становить 56 250,00 грн. (168 750,00 грн./3 = 56 250,00 грн.) з кожного.

В заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на вищезазначену квартиру в цілому, оскільки у разі задоволення позову відповідачі отримають у власність у рівних частках належну позивачу ј частину квартири (кожен отримає у власність по Ѕ частині квартири), що надасть можливість відчуження всієї квартири на користь іншої особи та виконання рішення суду в частині стягнення з відповідачів на користь позивача грошової компенсації вартості її частки у праві спільної часткової власності на квартиру стане неможливим.

Заявником не обґрунтовано належним чином необхідність забезпечення позову, а також не вказано, чому невжиття запропонованих заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Посилання позивача на те, що відповідачі зможуть здійснити продаж її частки на користь іншої особи у разі задоволення позову, суд вважає таким, що не підтверджує необхідність арешту всієї квартири в цілому, тобто, крім частки позивача, і часток, що належать відповідачам. Доказів існування у відповідачів наміру продажу квартири також позивачем не наведено. Поряд із цим, накладення арешту на всю квартиру буде очевидно неспіврозмірним заявленим позовним вимогам.

Крім того, позивач не вказала і чому, на її думку, невжиття саме запропонованих заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся. Заявником також не обґрунтовано і пропорційність запропонованих заходів забезпечення позову позовним вимогам, адже позивач просить накласти арешт на всю квартиру, а не на окрему її частину, що належить позивачеві та відповідає ј частині.

Також, позивачем не доведено, що за відсутності накладення арешту на всю квартиру, рішення суду у разі задоволення позову, неможливо буде виконати. Навпаки, арешт, накладений на всю квартиру, унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову, адже позивач просить стягнути з відповідачів вартість належної їй частки квартири, наслідком чого буде саме припинення її права власності на спірну частку.

Крім того, позивачем суду не надано документів на підтвердження того, що квартира, на яку вона пропонує накласти арешт, належить їй та відповідачам станом на час звернення з заявою про забезпечення позову, адже витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно датований березнем 2007 року.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача та забезпечення позову у вказаний нею спосіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки у праві спільної часткової власності на майно - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя А.В. Соляник