ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/791/749/19 Доповідач Орловська Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Прушинська О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2019 року у складі судді Майдан С.І. у справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, заінтересована особа: ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

25 жовтня 2018р. ОСОБА_3 подала до суду скаргу, у якій просила визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 16 жовтня 2018 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні за невиконання рішення суду.

В обґрунтування скарги зазначила,що в ході виконавчого провадження з виконання рішення Херсонського міського суду від 13 листопада 2017 року, яким визначено спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні онуки, постановою державного виконавця від 16.10.2018р. на неї накладено штраф за невиконання рішення суду. Проте, заявник вважає, що зазначена постанова є незаконною, оскільки державний виконавець не надсилав на її адресу постанову про відкриття виконавчого провадження та вона відповідно не мала можливості її оскаржити та вжити заходи для добровільного виконання рішення суду. Крім того, державний виконавець не повідомив за якою адресою будуть проводитись виконавчі дії, оскільки місцем її реєстрації є АДРЕСА_2, тоді як у АДРЕСА_1 мешкають її батьки.

Зазначена у виконавчому листі адреса: м. Херсон вул. Польва,4, не має жодного відношення до неї.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2019р. закрито провадження у справі.

Судове рішення обґрунтоване тим, що оскаржувані ОСОБА_3 дії державного виконавця не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої інстанції норм ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», ст. 448 ЦПК України та ч.5 ст. 287 КАС України, відповідно яких скарга на дії державного виконавця подається до суду, який видав виконавчий лист, а тому просила ухвалу суду скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність ухвали суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає встановила такі обставини справи.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що згідно постанови державного виконавця Корабельного районного ВДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області від 17.09.2018р. відкрито виконавче провадження за виконавчим документом, виданим 13.11.2017р. Херсонським міським судом Херсонської області. ( а.с.6).

У ході виконавчого провадження винесена постанова від 16.10.2018р. про накладання на боржника ОСОБА_3 штрафу 1700 грн. за невиконання рішення суду. ( а.с.3).

Як убачається із змісту поданої до суду скарги, заявник заперечуючи наявність підстав для накладання штрафу просила визнати незаконною вказану постанову за правилами цивільного судочинства, встановленими розділом VІІ Судовий контроль за виконанням судових рішень , ст. 447-449 ЦПК України.

У ст. ст.124, 125 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації та визначається законом.

Згідно ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. № 1402-VІІІ суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія.

За визначенням ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій, визначених цим Законом органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією України , цим Законом, іншими законами і нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 цього Закону, постанови державних виконавців, у тому числі, накладання штрафу є окремим виконавчим документом.

Під час виконання рішення суду сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою на рішення, дію чи бездіяльність органу примусового виконання чи його посадової особи згідно ст. 447 ЦПК України.

Така скарга подається до суду , який розглянув справу як суд першої інстанції. ( ч.1 ст.448 ЦПК України).

Отже, право на звернення із скаргою, порядок її розгляду пов'язані із наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб та органу примусового виконання, визначеного розділом сьомим ЦПК України, встановлені спеціальні норми Законом «Про виконавче провадження», де ч.2 ст. 74 встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням наведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. ( правовий висновок ВП ВС у постанові від 6.06.2018р. № 127/9870/16ц, та у постанові від 30.01.2019р. у справі 161/8267/17).

Враховуючи викладені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість розгляду скарги, поданої ОСОБА_3 в порядку цивільного судочинства, оскільки її розгляд віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Оскільки справа розглянута з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 березня 2019р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з дати його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту - 22 квітня 2019 р.

Головуючий _____________ Н.В. Орловська

Судді _____________ О.В. Кутурланова

_____________ В.В. Майданік