_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2092/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Сницереві А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до головного лікаря медичного реабілітаційного центу «Одеський» (санаторія «Одеський») ОСОБА_2 про надання домашньої адреси лікаря ОСОБА_3 для написання відповіді та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить надати позивачу домашню адресу лікаря ОСОБА_3 для написання відповіді на написаний на його повну домашню адресу лист від 28.09.2015 року, а також просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 25000 гривень. При цьому позивач посилається на те, що в вересні 2013 року він проходив санаторно-курортне лікування в санаторії «Одеський», ОСОБА_3 працювала лікарем санаторія під час лікування. 12 травня 2017 року головний лікар медичного реабілітаційного центу «Одеський» (санаторія «Одеський») ОСОБА_2 в листі на ім`я департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, в копії: головному департаменту забезпечення доступу до публічної інформації Адміністрації Президента України та ОСОБА_1 повідомив щодо неможливості надати персональні данні лікаря ОСОБА_3 , в зв`язку з особистою забороною лікаря надавати будь-кому інформацію (домашню адресу). ОСОБА_1 в позові зазначає, що дії ОСОБА_2 щодо не надання інформації (домашньої адреси) лікаря ОСОБА_3 спричинили йому моральну шкоду, яку він оцінує в 25000 гривень.

Представник позивача - адвокат Тодоріка К . В. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 щодо надання домашньої адреси лікаря ОСОБА_3 просив залишити без розгляду, при цьому відповідної письмової заяви з боку позивача до суду не надходило. Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди представник позивача пояснив, що в зв`язку з неналежним наданням медичних послуг ОСОБА_1 при санаторно-курортному лікуванні в санаторії «Одеський», позивачу спричинена моральна шкода, яку він оцінує в 25000 гривень.

Представник медичного реабілітаційного центу «Одеський» (санаторія «Одеський») в судовому засіданні підтримав письмові заперечення які були надані до суду, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, в вересні 2013 року ОСОБА_1 проходив санаторно-курортне лікування в санаторії «Одеський», під наглядом лікаря ОСОБА_3 , яка на той час працювала в санаторії на посаді начальника медичного центру медико-психологічної реабілітації.

Після проходження лікування, ОСОБА_1 на адресу санаторія «Одеський» надсилав листи з подякою за лікування на ім`я ОСОБА_3 , в зв`язку з чим остання 28.09.2015 року надала відповідь на ім`я позивача (арк.спр.5).

В подальшому ОСОБА_1 надсилав листи (запити)на адресу санаторія «Одеський» головному лікарю ОСОБА_2 з проханням надати йому домашню адресу лікаря ОСОБА_3

18.04.2017 року ОСОБА_3 надіслала лист на ім`я ОСОБА_1 та копію листа на ім`я головного лікаря санаторія «Одеський» в якому повідомила, що: « письмових консультацій не надаю і нікому не надаю свою домашню адресу. Прошу не турбувати. Листів з проханням надати адресу не писати». (арк.спр.12)

Закон України «Про інформацію» зазначає про те, що Інформація з обмеженим доступом є конфіденційною. Конфіденційною є інформація про фізичну особу. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Тобто, особа надає інформацію про себе лише за своєю згодою. Вона має на це право, але не зобов`язана це робити на вимогу інших суб`єктів.

Окрім того, згідно зі статтею 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

В силу частин першої та другої статті 11 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року №2657-XII інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

За правилами частин першої та другої статті 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 року №2297-VI поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу з баз персональних даних за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Статтею 21 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Відповідно до офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

З огляду на сформульований Конституційним Судом України у наведеному вище рішенні розширений перелік поняття «інформація про особу», до нього входить інформація про домашню адресу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 про наданнядомашньої адреси лікаря ОСОБА_3 для написання відповіді не підлягають задоволенню, оскільки, зважаючи на характер інформації, яку просив надати позивач у своїх запитах, та вимоги наведених доводів, відмова відповідача надати таку інформацію щодо фізичної особи, за відсутності згоди останньої на це, є правомірною.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, також задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст.1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" позивач повинен підтвердити факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, крім того моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала. ОСОБА_1 не було надано жодного доказу в підтвердження того, що саме головним лікарем медичного реабілітаційного центру «Одеський» (санаторія «Одеський») ОСОБА_2 йому спричинена моральна шкода.

Доводи представника позивача - адвоката Тодоріка К.В. щодо не неналежного надання медичних послуг ОСОБА_1 при санаторно-курортному лікуванні в санаторії «Одеський», що спричинило моральну шкоду, судом не приймаються до уваги, оскільки представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, крім того надані пояснення представником позивача суперечать обставинам викладеним ОСОБА_1 . у позовній заяві.

Керуючись ст.ст.10,13,76,81,89,259,263,265,354,355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до головного лікаря медичного реабілітаційного центу «Одеський» (санаторія «Одеський») ОСОБА_2 про надання домашньої адреси лікаря ОСОБА_3 для написання відповіді та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийнятті постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Огренич І. В.