ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/534/18 Номер провадження 22-ц/814/1923/19Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

боржник: ОСОБА_1

стягувач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави, постановлену 11 травня 2019 року в приміщенні суду в м. Полтава у складі судді Самсовнової О.А.

по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, де просив скасувати заборону на його виїзд за межі України.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2018 року встановлено обмеження у його виїзді за межі України. Наявність такої заборони перешкоджає нормальній життєдіяльності його родини та перешкоджає виконанню рішень судів про стягнення боргу.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 травня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивоване тим, що заявником не доведено наявності підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 - адвокат Марченко Г.І., просила скасувати її та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме відсутність доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання судових рішень, а також залишення поза увагою скрутного матеріального становища родини заявника та бажання боржника частково погасити свій борг.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 02 лютого 2018 року у справі №552/534/18, яка набрала законної сили 07 червня 2018 року, ОСОБА_1 , тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого листа, виданого 02 серпня 2017 року Октябрським районним судом м. Полтави у справі № 554/10201/16-ц (а.с. 26, 75-79).

При цьому вказаною ухвалою встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 54875791 з примусового виконання виконавчого листа № 554/10201/16-ц, виданого 02 серпня 2017 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 613 552 грн.

У зв`язку з ухиленням боржника від виконання вказаного рішення заборгованість не погашена.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи),- до виконання зобов`язань.

Як визнається сторонами рішення суду боржником самостійно не виконано. При цьому, будучи працевлаштованим, він не здійснює погашення боргу.

Посилання апелянта на те, що наявність заборони на виїзд за межі України перешкоджає ОСОБА_1 повернутися в України для погашення боргу є неспроможними, оскільки встановлене судом обмеження жодним чином не перешкоджає громадянину України в`їжджати на територію України.

Більше того, відповідно до ст. 1 Закону

України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в`їзд в Україну.

Яким чином, перебування ОСОБА_4 за межами України може перешкодити йому погашати боргу апелянтом не вказано.

Вчинення державним виконавцем дій щодо примусового виконання рішення суду, на які посилається апелянт, не свідчить про те, що ОСОБА_4 не ухиляється від сплати боргу або здійснює добровільне його погашення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У своєму рішенні у справі «Будров проти Росії», № 59498/00, від 07.05.20025 року ЄСПЛ прямо вказує, що право на звернення до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система країн-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би не чинним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам.

Суд повторює, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення ЄСПЛ у справі «Савіцький проти України», № 38773/05, від 26.07.2012 року).

За таких обставин, враховуючи, що рішення суду тривалий час залишається не виконаним, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Обставини, що стали підставою для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України не припинили своє існування.

У випадку, якщо підстави для обмеження боржника у праві виїзду за межі України дійсно перестануть існувати, то боржник має право повторно звернутися із заявою про їх скасування, в порядку, визначеному ЦПК України.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 11 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Б. Бутенко

О.В. Прядкіна