Провадження № 4-с/727/9/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судових засідань Ільчука М.В.

за участю сторін по справі: представника Чернівецької місцевої прокуратури Герман О.; боржника ОСОБА_3 та в його інтересах представника, адвоката - Волошиної Т.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за скаргою Чернівецької міської ради (місцезнаходження: м. Чернівці Центральна площа, 1 ), заінтересовані особи: прокурор Шевченківського району м.Чернівці (місцезнаходження: 58008 м.Чернівці вул.28 червня, 69); Державна інспекція сільського господарства в Чернівецькій області (місцезнаходження: 58013 м.Чернівці вул.Червоноармійська, 194 «А»); ОСОБА_3 (зареєстрований АДРЕСА_1; місце проживання АДРЕСА_2), суб'єкт оскарження: Третій відділ державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (місцезнаходження: 58025 м.Чернівці вул.І.Підкови, 25) про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.09.2018 року ВП №46697254 неправомірною та її скасування, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник Чернівецька міська рада звернувся до суду із скаргою, заінтересовані особи: прокурор Шевченківського району м.Чернівці; державна інспекція сільського господарства в Чернівецькій області; ОСОБА_3, суб'єкт оскарження: Третій відділ державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.09.2018 року ВП №46697254 неправомірною та її скасування, мотивуючи скаргу тим, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23.12.2014 року за позовом прокурора Шевченківського району м.Чернівці до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державна інспекція сільського господарства в Чернівецькій області про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0185 га, приведення земельної ділянки у придатний для використання за призначенням стан та відшкодування шкоди в сумі 1046,07 грн., позов задоволено та зобов'язано звільнити ОСОБА_3 самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0185 га по вул.І.Кілару та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення бетонно-цегляної огорожі, плит та цегли, а також стрічкового фундаменту по периметру самовільно зайнятої земельної ділянки. На виконання зазначеного рішення, 12.01.2015 року Шевченківським районним судом було видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання до органів державної виконавчої служби та з метою виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців, 16.02.2017 року державним виконавцем Донським В.Б. за участі представника стягувача ОСОБА_5 було здійснено виїзд на земельну ділянку, яка підлягала звільненню.

За наслідками проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_3 рішення суду вищенаведене не виконано, при перевірці вказують, що було здійснено фотофіксацію земельної ділянки. 08.10.2018 року до Чернівецької міської ради надійшла заява мешканця м.Чернівці ОСОБА_7, в якій останній зазначає про те, що старший державний виконавець Третього відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Тимирівський П.І. зловживаючи своїми повноваженнями, виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.09.2018 року, посилаючись на повне виконанням рішення Шевченківського районного суду від 23.12.2014 року, що фактично не відповідало дійсності. Вказує, що 18.10.2018 року було спрямовано до Чернівецької міської ради копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.09.2018 року ВП №46697254, яку фактично було отримано 22.10.2018 року. Мотивують крім наведеного вимоги і тим, що з метою перевірки обставин, викладених в заяві ОСОБА_7 від 03.10.2018 року та у зв'язку із отриманням постанови про закінчення виконавчого провадження, представниками стягувача було повторно здійснено виїзд на адресу земельної ділянки, яка згідно рішення Шевченківського районного суд м. Чернівці у від 23.12.2014 року №727/7259/14-ц підлягала приведенню у попередній стан та за наслідками обстеження установлено, що рішення суду не виконано, самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене ОСОБА_3 не усунуто. і станом на даний час, рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.12.2014 року №727/7259/14-ц не виконано. Важають, що підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження не було, просять вимоги скарги задовольнити.

Представник Чернівецької місцевої прокуратури, прокурор Герман О. в судовому засіданні вимоги скарги підтримала, посилаючись на обставини зазначені в скарзі, просила вимоги скарги задовольнити.

Представник скаржника Чернівецької міської ради, в інтересах якої і було подано скаргу Чернівецькою місцевою прокуратурою в судове засідання повторно не з"яґвився, суду надано письмову заяву про підтримання заявлених вимог за скаргою і просив справу розглянути у відсутність представника ОСОБА_5

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надавши право представляти його інтереси представника, адвоката Волошиній Т.Б., яка в судовому засіданні вимоги скарги не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні.

Представник Третього відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом, належними доказами по справі встановлено, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23.12.2014 року за позовом прокурора Шевченківського району м.Чернівці в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державна інспекція сільського господарства в Чернівецькій області про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0185 га, приведення земельної ділянки у придатний для використання за призначенням стан та відшкодування шкоди в сумі 1046,07 грн., позов задоволено та зобов'язано звільнити ОСОБА_3 самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0185 га по вул.І.Кілару та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення бетонно-цегляної огорожі, плит та цегли, а також стрічкового фундаменту по периметру самовільно зайнятої земельної ділянки (а.с.61-70).

На виконання зазначеного рішення, 12.01.2015 року Шевченківським районним судом було видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання до органів державної виконавчої служби.

16.02.2017 року державним виконавцем Донським В.Б. за участі представника стягувача ОСОБА_5, з метою виконання рішення Шевченківського районного суду, було здійснено виїзд на земельну ділянку, яка підлягала звільненню, за наслідками проведеної роботи встановлено, що ОСОБА_3 рішення суду не виконано, що підтверджується актом державного виконавця (а.с.5, 97).

08.10.2018 року до Чернівецької міської ради надійшла заява мешканця м.Чернівці ОСОБА_7, відповідно до якої старший державний виконавець Третього відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Тимирівський П.І. зловживає своїми повноваженнями, оскільки виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.09.2018 року у зв'язку із повним виконанням рішення Шевченківського районного суду від 23.12.2014 року, що не відповідає дійсності, оскільки рішення не було виконано (а.с.8-9).

18.10.2018 року Третім відділом державної виконавчої служби міста Чернівці, направлено до Чернівецької міської ради постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.09.2018 року ВП №46697254, яку отримано 23.10.2018 року, відповідно до якої закінчено виконавче провадження у зв'язку з фактичним повним виконанням, згідно з виконавчим документом (а.с.11-12).

Повторно, 23.10.2018 року було здійснено виїзд на адресу земельної ділянки, яка згідно рішення Шевченківського районного суду від 23.12.2014 року №727/7259/14-ц підлягала звільненню. За наслідками обстеження встановлено, що рішення суду не виконано, самовільне зайняття земельної ділянки, яке вчинене ОСОБА_3 не усунуто, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки по вул.І.Кілару в м.Чернівці від 23.10.2018 року (а.с.13).

Станом на сьогодні рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.12.2014 року №727/7259/14-ц не виконано, що також вбачається з копії виконавчого провадження №46697254, надісланого суду згідно ухвали суду від 06.12.2018 року та дослідженого в судовому засіданні (а.с.71-145).

У відповідності до ст.74 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1. ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 11 цього Закону).

У відповідності до ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вказані обставини свідчать про не належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з тим, 12.09.2018року старшим державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Тимирівським П.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 46697254, виданого виконачого листа №727/7259/14-ц 12.02.2015 року за рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23.12.2014 року за позовом прокурора Шевченківського району м.Чернівці в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державна інспекція сільського господарства в Чернівецькій області про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0185 га, приведення земельної ділянки у придатний для використання за призначенням стан та відшкодування шкоди в сумі 1046,07 грн., та зобов'язано звільнити ОСОБА_3 самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0185 га по вул.І.Кілару та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення бетонно-цегляної огорожі, плит та цегли, а також стрічкового фундаменту по периметру самовільно зайнятої земельної ділянки, яким встановлено фактичне виконання рішення суду, згідно з виконавчим документом, що не відповідає дійсності та підтверджується актом обстеження земельної ділянки по вул.І.Кілару в м.Чернівці, на підставі ст.39 ч.1 п.9, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, згідно ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За таких обставин, постанова про закінчення виконавчого провадження від 12.09.2018 року є необґрунтованою, а дії державного виконавця щодо прийняття такої постанови підлягають визнанню неправомірними.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтею 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Положення ст. 12, 13 ЦПК України, передбачають, що учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 6, 11, 18, 74, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Вимоги скарги Чернівецької міської ради, заінтересовані особи: прокурор Шевченківського району м.Чернівці; Державна інспекція сільського господарства в Чернівецькій області; ОСОБА_3, суб'єкт оскарження: Третій відділ державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.09.2018 року ВП №46697254 неправомірною та її скасування - задовольнити.

Визнати неправомірною і скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.09.2018 року по виконавчому провадженню ВП № 46697254, винесену старшим державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Тимирівським Павлом Івановичем.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Слободян Г.М.