ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7106/18 Номер провадження 22-ц/814/1199/19Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Хіль Л.М., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання: Кальник А.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2018 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В. звернувся до Київського районного суду м. Полтави з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа. Подання обґрунтовував тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження ВП №53745348 з виконання виконавчого лист №816/995/15-ц від 15.05.2015 року Полтавського окружного адміністративного суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції боргу у розмірі 6253696,80 грн. Постановою державного виконавця від 11.04.2017 року відкрито виконавче провадження та копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення суду боржником на сьогодні не виконано, будь яких дій спрямований на виконання рішення суду не здійснено. А тому, з метою недопущення уникнення боржником відповідальності за невиконання судового рішення, державним виконавцем внесено до суду подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до сплати нею заборгованості.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2018 року подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пецяк Л.В. - задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, паспорт громадянина для виїзду закордон серії НОМЕР_2, орган видачі 4314 від 17.09.2013 року та паспорт громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_3 орган видачі 5316 від 14.10.2017 року) у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання зобов'язань, покладених на неї за рішенням Полтавського окружного адміністративного суду по справі №816/995/15-а.

Копію ухвали після набрання нею законної сили направлено головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області для подання до Державної прикордонної служби України.

З даною ухвалою суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, прохала ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання державного виконавця відмовити.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що божник копію постанови державного виконавця від 11.04.2017 року про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала, і в ухвалі суду відсутнє посилання на наявність поштового повідомлення про вручення такої постанови. Вказує, що вона зареєстрована і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, однак вимогу державного виконавця від 23.11.2018 року щодо зобов'язання ОСОБА_2 звернутися до відділу примусового виконання рішень вона також не отримувала, і в ухвалі суду відсутнє посилання на наявність поштового повідомлення про вручення такої вимоги. Тому, в оскаржуваній ухвалі суду не вказано жодного доказу про умисне ухилення гр. ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. На момент розгляду справи був присутній представник апелянта, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи подання головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Пецяк Л.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, а тому з метою забезпечення виконання судового рішення до боржника ОСОБА_2, необхідно вжити відповідних заходів, встановивши їй тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого лист №816/995/15-ц від 15.05.2015 року Полтавського окружного адміністративного суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції боргу у розмірі 6253696,80 грн.

Постановою державного виконавця від 11.04.2017 року відкрито виконавче провадження та копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Згідно довідки №1616 від 03.06.2017 року територіального сервісного центру згідно електронних баз даних «ДАІ - 2000» та «НАС» станом на 02.06.2017 року за ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані. Згідно листа за №08-11/3021 від 14.06.2017 року за ОСОБА_2 в Управлінні Держпраці у Полтавській області майно не зареєстровано.

Згідно акту державного виконавця від 20.11.2018 року здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає близько 3 років, місце її фактичного проживання не встановлено.

23.11.2018 року за вих. №11073 ОСОБА_2 було направлено вимогу державного виконавця у термін до 03.12.2018 року з'явитися до відділу примусового виконання рішень, але боржник ОСОБА_2 до державного виконавця так і не з'явилась, рішення суду не виконано.

Згідно ст.441 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ч.2 п.19 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, головний державний виконавець Л.В. Пецяк вказувала на те, що про наявність судового рішення та відкритого виконавчого провадження боржник повідомлений, однак від виконання зобов'язань за судовим рішенням ухиляється, до відділу примусового виконання рішень боржник не з'являється, пояснень про причини невиконання судового рішення не надає, на вимоги державного виконавця не реагує, приховує належне йому майно та доходи.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Також, відповідно до інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, встановлений порядок звернення державного виконавця з поданням до суду щодо обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну у разі невиконання боржником своїх зобов'язань. Вказаний нормативно-правовий акт передбачає, що подання державного виконавця повинно містити, зокрема, підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

На думку колегії суддів, матеріали справи місять докази ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Так, аналіз наданих державним виконавцем доказів, вказує на те, що ОСОБА_2 з 2009 року було відомо про нарахування їй податкового боргу, остання оскаржувала його, але її позов був задоволений частково, а саме зменшено суму податкового боргу. Останній з березня 2015 року відомо про те, що органи податкової інспекції звернулися до суду з позовом про стягнення з неї податкового боргу, проте остання маючи на меті уникнути від виконання свого обов'язку по сплаті податкового боргу, ще під час розгляду справи в Полтавському окружному адміністративному суду, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи зловживаючи своїми процесуальними правами, участі у розгляді справи не брала.

В подальшому, з метою уникнення від обов'язку щодо виконання судового рішення, змінила місце свого проживання, не повідомивши про це суд та інші відповідні органи. В той же час, остання з 2017 року систематично виїжджає за кордон для відпочинку та по інших справах, що вказує на наявність у неї відповідних доходів.

Вжиття боржником заходів, по уникненню від сплати податкового боргу та наявність у останньої доходів, вказує на факт створення останньою перешкод для стягнення з неї податкового боргу та відповідно ухилення останньої виконання судового рішення.

Зважаючи на викладене вище, доводи апелянта про відсутність доказів ухилення нею від виконання судового рішення, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Доводи апелянта, щодо не обізнаності останньою про наявність рішення суду взагалі, не приймаються до уваги, оскільки остання мала безперешкодну можливість ознайомитися з ним у Єдиному реєстрі судових рішень та скористатися правом на його оскарження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 02 травня 2019 року.

Головуючий суддя: ________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ Л.М. Хіль ______________ О.І. Обідіна