Провадження № 2/641/111/2019 Справа № 641/6717/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Боговського Д.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Бєлової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_2, третя особа Харківська міська рада, про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 економіки та комунального майна Харківської міської ради з дня набрання рішенням суду законної сили, відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування позову посилався на те, що 17 лютого 2011 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI, який набрав чинності з дня його опублікування, тобто з 12.03.2011 року. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об'єкта містобудування в експлуатацію. Таким чином, обов'язок звернутися до органу місцевого самоврядування з заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту Законом покладено саме на замовника такого будівництва та укладання договору пайової участі є обовязковим. Ухилення замовника від укладення договору пайової участі, є порушенням зобов'язань та вимог, які прямо передбачені Законом, такими діями забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Харкова на отримання пайових внесків чим завдається майнова шкода місцевому бюджету.

Відповідно до декларацій про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованих ОСОБА_1 ДАБІ у Харківській області від 25.07.2016 № ХК 61, № ХК 76 та від 26.07.2016 № ХК 45 відповідач є замовником з реконструкції нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1:-1-55, 2-го поверху № 2-1-:-2-63 та 3-го поверху № 3-1-:-3-54 в літ. «Б-3» під нежитлові квартири за адресою: м. Харків пр. Московський,118.

Згідно зі ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обовязковими для виконання на відповідній території. Згідно з ч. 1 ст. 40 цього Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 804 було затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, який містить положення щодо механізму залучення до пайової участі, порядок укладання договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Відповідно до вказаного Порядку, пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова у розмірах: 10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд та 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків. Залучення замовників здійснюється на підставі договорів про пайову участь, які укладається з ОСОБА_1 економіки та комунального майна. Для укладення такого договору замовник зобов'язаний звернутися з відповідною заявою до ОСОБА_1. Визначений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком пайової участі, обов'язок відповідачами не виконано та не укладено з ОСОБА_1 економіки та комунального майна Харківської міської ради відповідного договору про пайову участь.

Позивач звертався до відповідача з листами з пропозицією укласти вказаний договір, та в подальшому направлено листи з доданим до нього проектом (два примірника) договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Проте відповідного звернення про укладення договору про пайову участь або його зміну від відповідача до позивача не надходило. Посилаючись на ці обставини, позивач вважає, що відповідач зобовязаний укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Згідно з умовами п.2.1.1., 2.1.2 спірного договору у редакції, запропонованій позивачем, розмір такої пайової участі відповідача складає 1314596,79 грн, які він повинен перерахувати до бюджету м. Харкова єдиним платежем або частинами протягом десяти календарних днів з дня укладення даного договору. Також відповідно до вказаного Порядку, день набрання чинності рішенням суду вважається днем укладення відповідного договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач не є замовником будівництва згідно визначення передбаченого у п. 1.6. Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, прийнятого рішенням виконавчого комітету від 09.11.2011 № 804, оскільки не має у власності або користуванні земельної ділянки за адресою: м. Харків, проспект Московський,118.Відповідач не мав наміру забудовувати територію (розміщувати обєкт будівництва), не подавав заяву про такий намір, не здійснював реконструкцію будь-якої території та не має у власності або у користуванні земельної ділянки, доказів, які спростовують ці факти в матеріалах справи немає.

Щодо змісту договору представник зазначив, що як вбачається зі змісту зазначеного у позові договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова позивач не бере на себе жодних зобовязань щодо розвитку інфраструктури м. Харкова. Зазначення у пункті 2.2.1. договору інформації про зобовязання надати лист про підтвердження повної сплати пайового внеску не може вважатись встановленням права відповідача на отримання інформації щодо сплати коштів відповідно до п. 2.1.1. договору, оскільки по перше, належним підтвердженням сплати відповідачем коштів може бути тільки фінансові документи засвідчені банківською установою, по друге, отримання інформації та обовязок її надання позивачем вже врегульовано в Законі України «Про інформацію». У договорі відсутній дійсний предмету договору.

Договором не визначено, що мається на увазі під терміном інфраструктура до розвитку якої позивач примусово намагається долучити відповідача. В договорі не згадується де саме та коли саме буде здійснюватися розвиток невідомо якої інфраструктури. Відповідно до вимог п. 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» істотною умовою договору є відповідальність сторін. Зі змісту розділу №3 наданого суду договору, який має назву «Відповідальність сторін», не вбачається жодної відповідальності позивача. Таким чином, наданий суду позивачем текст, який він назвав «Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова» не є договором в розумінні Цивільного кодексу України та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки не містить в собі істотних умов, необхідних для набуття статусу договору. Фактично дії позивача спрямовані на позбавлення відповідача грошей без будь яких дійсних зобовязань з боку позивача.Наданий позивачем суду договір перетворює пайову участь на безумовний обовязковий платіж без жодного зобовязання та відповідальності з боку позивача.

Відповідно до п. 3.6. Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, прийнятого рішенням виконавчого комітету від 09.11.2011 № 804, на який посилається позивач, у разі ненадання замовником зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об'єкта або якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами вона визначається, виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.Для об'єктів, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, кошторисна вартість будівництва об'єкта визначається на підставі експертної оцінки уповноваженої організації, що має право на її проведення. Таким чином, у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Вартість реконструкції була визначена позивачем у розмірі 9905128,00 грн. Згідно п. 20 декларації про готовність до експлуатації обєкта кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 170000,00 грн. Згідно п. 12 декларації про готовність до експлуатації обєкта реконструкція тривала з червня 2016 року по липень 2016 року. Доказів того, що загальна кошторисна вартість реконструкції об'єкта не може бути визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами позивач суду не надав. Також позивач не надав доказів існування затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості реконструкції нежитлових приміщень під житлові квартири для Харківської області, розрахованих на останню дату до введення обєкта в експлуатацію - для житлових будинків.

У разі, якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.Посилання позивача на те, що рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №804 від 09.11.2011 року є нормативно-правовим актом, обовязковим до виконання на території м. Харкова згідно ч. 1 статті 144 Конституції України, є безпідставними, оскільки відповідно до Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Виконавчий комітет Харківської міської ради не є органом місцевого самоврядування та не є юридичною особою, законом не наділено виконавчий комітет Харківської міської ради повноваженнями на регулювання правовідносин, які виникають з Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».Частинами 1-3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ч. 5 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування. Єдиним органом місцевого самоврядування на території м. Харків є Харківська міська рада. Єдиним розпорядником коштами місцевого бюджету м. Харкова є Харківська міська рада. Враховуючи той факт, що позивач не є органом місцевого самоврядування відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування» укладання з ним договору суперечить вимогам ч. 5 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».Єдиним органом місцевого самоврядування на території м. Харків є Харківська міська рада, тому «Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова» прийнятий рішенням виконавчого комітету від 09.11.2011 № 804 не має жодного відношення до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не може розглядатись судом як нормативний акт обовязковий до виконання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 економіки та комунального майна Харківської міської ради ОСОБА_3 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи Харківської міської ради у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до декларацій про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованих ОСОБА_1 ДАБІ у Харківській області від 25.07.2016 № ХК 61, № ХК 76 та від 26.07.2016 № ХК 45 ОСОБА_2 є замовником з реконструкції нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1:-1-55, 2-го поверху № 2-1-:-2-63 та 3-го поверху № 3-1-:-3-54 в літ. «Б-3» під нежитлові квартири за адресою: м. Харків пр. Московський,118.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування.

Законом встановлено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Згідно з ч. 1. ст. 40 цього Закону, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції.

Згідно зі ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території.

На виконання п. 1 ст. 40 Закону рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 № 804, затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Харківською міською радою, тому відповідно до норм ч. 1 ст. 144 Конституції України, є нормативно-правовим актом, і є обовязковим до виконання на території м. Харкова.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.05.2013 року № 319 внесені зміни до рішення виконавчого комітету від 09.11.2011 року № 804, в частині викладення у новій редакції Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова та затвердження типового попереднього договору та договору про пайову участь.

Відповідно до цього Порядку пайова участь у розвитку інфраструктури м. Харкова є обов'язковою для всіх замовників (фізичних осіб - підприємців, фізичних та юридичних осіб), які мають намір здійснити нове будівництво, реконструкцію, розширення, капітальний ремонт, технічне переоснащення та реставрацію об'єкта містобудування на території м. Харкова, незалежно від форми власності замовника, розташування та функціонального призначення об'єкта будівництва.

Пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова у розмірах: 10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для нежитлових будівель та споруд та 4% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для житлових будинків.

Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладання договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, які укладаються з ОСОБА_1 економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Відповідно до частини п'ятої статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту є невід'ємною частиною договору про таку пайову участь (абзац шостий частини дев'ятої тієї ж статті).

Інших способів визначення величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, окрім тих, що наведені в частині п'ятій статті 40 названого Закону, цим законодавчим актом не передбачено.

Матеріали справи не містять доказів, що підтверджували б правильність визначення ОСОБА_1 у Договорі величини пайової участі ОСОБА_2 у розвитку інфраструктури м. Харкова.

При цьому не можна вважати прийнятним посилання позивача на пункт 3.6 Порядку, за яким у разі, якщо загальна кошторисна вартість не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона (величина пайової участі) визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості спорудженого житла для Харківської області, розрахованих на останню дату до введення об'єкта в експлуатацію - для жилих будинків.

Відповідна величина пайової участі визначається згідно з наведеним у даній постанові положенням Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" або з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, або на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Таким чином, зазначений Закон не передбачає визначення величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на базі (основі) згаданих у пункті 3.6 Порядку показників, затверджених названим Міністерством. Згаданий Порядок, будучи локальним нормативно-правовим актом, не може змінювати (доповнювати) положення законодавчого акта, яким є Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Водночас величина пайової участі є істотною умовою договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (пункт 1 частини дев'ятої статті 40 названого Закону).

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обовязок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 економіки та комунального майна Харківської міської ради заявлені необґрунтовано, а тому задоволенню не підлягають.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 255, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_2, третя особа Харківська міська рада, про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 економіки та комунального майна Харківської міської ради, , м. Харків, майдан Конституції,7

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1

Третя особа Харківська міська рада, , м. Харків, майдан Конституції,7.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_5