Справа № 683/1036/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2019 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Поважнюк О.Б.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу № 683/1036/19, 2-о/683/126/2019 за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2019 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис на строк 6 (шість) місяців стосовно ОСОБА_3, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати за адресою її проживання вул. Миру, 1/137 вк.43 в м. Старокостянтинові; заборонити наближатися на відстань до 600 м до місця її проживання вул. Миру, 1/137 вк.43 в м. Старокостянтинові; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися зі нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з нею, спілкуватись із нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що вона на протязі останніх місяців постійно потерпає від насильства, яке чинить ОСОБА_3 бувший співмешканець її доньки ОСОБА_5. Кривдник поводить себе агресивно по відношенню до неї, систематично вчиняє щодо неї фізичне та психологічне насильство. Так у січні 2019 року ОСОБА_3 пошкодив вхідні двері у її квартирі, а 22.02.2019 року за місцем її роботи наніс їй тілесні ушкодження, у звязку з чим вона лікувалася. В березні 2019 року вона змушена була звертатися в Старокостянтинівський міський кризовий центр за допомогою, де її направили до Старокостянтинівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, як жертві домашнього насильства.

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали та просять її задовольнити, оскільки є висока вірогідність повторення вчинення кривдником насильства та настання тяжких наслідків.

Заінтересована особа та її представник у судовому засіданні просять відмовити у задоволенні заяви посилаючись не те, що за фактом нанесення 22.02.2019 року заявнику ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а тому вказана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства. Крім того, заявником не доведено вірогідність повторного вчинення насильства та настання тяжких наслідків. Також, заборона перебувати за адресою проживання заявника вул. Миру, 1/137 вк.43 в м. Старокостянтинові, ускладнить виконання договору укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 щодо здійснення батьківських прав по вихованню їх малолітньої дочки ОСОБА_6, оскільки місцем проживання дитини визначено за місце проживання заявника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 в лютому 2019 року потерпіла від насильства, яке чинить кривдник ОСОБА_3 бувший співмешканець її доньки ОСОБА_5 та батько її внучки ОСОБА_6 Так, 22.02.2019 року кривдник ОСОБА_3 за місцем роботи ОСОБА_1 наніс останній тілесні ушкодження, у звязку з чим вона лікувалася у стаціонарі з 22.02.2019 року по 10.03.2019 року. За фактом нанесення 22.02.2019 року заявнику ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. 25 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Старокостянтинівського міського кризового центру за допомогою, де її направили до Старокостянтинівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, як жертві домашнього насильства.

Вказані обставини підтверджуються: виписним епікризом стаціонарного хворого ОСОБА_1 №158/50 від 01.03.2019 року; заявою ОСОБА_1 від 22.02.2019 року про вчинення злочину; висновком судово-медичної експертизи №12 від 14.03.2019 року про наявність у ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя; повідомленням від 12.04.2019 року про підозру ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України, за фактом нанесення останнім 22.02.2019 року ОСОБА_1 тілесних ушкоджень; направленням Старокостянтинівського міського кризового центру від 25 березня 2019 року ОСОБА_1 за допомогою до Старокостянтинівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, як жертві домашнього насильства.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Як наголошує п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 цього Закону домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

У частині 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти;

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_3 шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обовязків, зокрема, встановлених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, суд не бере до уваги доводи ОСОБА_3 та його представника про те, що заява ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, а не в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Так, ч.10 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що у разі порушення кримінального провадження у звязку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обовязків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, повязаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Як вбачається із наведеної норми даного Закон, особа має підозрюватись чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, повязаного з домашнім насильством, тобто за ст. 126-1 КК України.

Згідно повідомленням про підозру від 12.04.2019 року, ОСОБА_3 за фактом нанесення 22.02.2019 року ОСОБА_1 тілесних ушкоджень підозрюється за ч.2 ст.125 КК України.

Будь-яких повідомлень про підозру чи притягнення ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України (домашнє насильство) суду не надано, а тому вказана заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не в порядку кримінально судочинства.

Також, суд не бере до уваги твердження ОСОБА_3 та його представника про те, що заборона перебувати за адресою проживання заявника вул. Миру, 1/137 вк.43 в м.

Старокостянтинові, ускладнить виконання договору укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 щодо здійснення батьківських прав по вихованню їх малолітньої дочки ОСОБА_6, оскільки місцем її проживання визначено за місце проживання заявника ОСОБА_1 При цьому, суд виходить з наступного. Так, вказаний договір укладеного добровільно між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 щодо здійснення ними батьківських прав по вихованню та визначення місцем проживання їх малолітньої дочки ОСОБА_6 та може бути змінений за згодою сторін, а видача обмежувального припису не обмежує права ОСОБА_3 щодо участі у вихованні дочки.

Суд також не бере до уваги покази свідка ОСОБА_7, оскільки вона є матірю заявника ОСОБА_1 та перебуває у неприязних відносинах із ОСОБА_3

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 265, 294, 350-1 350-8, 430 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, на строк 6 (шість) місяців, яким визначити йому наступні тимчасові обмеження:

- заборонити перебувати за адресою проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, вул. Миру, 1/137 вк.43 в м. Старокостянтинові;

- заборонити наближатися на відстань до 600 м до місця проживання ОСОБА_1 вул. Миру, 1/137 вк.43 в м. Старокостянтинові;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися зі нею;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1, спілкуватися через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

За місцем проживання (перебування) ОСОБА_1, взяти особу, стосовно якої видано обмежувальний припис ОСОБА_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, повязані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: