Справа № 617/725/18
Провадження № 2/617/38/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Вовчанський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання Чмаль Т.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вовчанську Харківської області в загальному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Прокуратури Харківської області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 15 січня 2015 року вироком Вовчанського районного суду Харківської області вона визнана невинуватою і виправдана у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. Ухвалою колегії суддів судової палати по розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2015 року вказане судове рішення залишено без змін. Вважає, що їй підлягає відшкодуванню шкода у розмірі 82 386 грн. 00 коп. за перебування під слідством та судом, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи, з розрахунку 3 723 грн. 00 коп. за 22 місяці 4 дні перебування під слідством та судом. Вказаний розмір моральної шкоди є мінімальним, таким, який має бути відшкодований за відповідний період у будь-якому випадку і будь-якій особі, внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності. Крім того, у ході досудового розслідування працівниками міліції порушувались її процесуальні права, гарантовані їй КПК України та Конституцією України. Позивач зазнала моральної шкоди, яка полягає у психологічних стражданнях, перебування у стані безперервного нервового стресу, оскільки звинувачувалась в злочині, якого ніколи не скоювала. Зокрема, заява про скоєне нею кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 191 КК України внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 липня 2013 року за № 0000724. Вона звинувачувалася у розтраті товарів, які їй були ввірені та перебували у її віданні, а також не внесення у касу грошових коштів за їх реалізацію, а тому 10 липня 2013 року вона була звільнена з роботи та до вересня 2015 року не змогла ніде працевлаштуватися, оскільки місто Вовчанськ - невеличкий населений пункт та чутки про скоєний нею з корисливих мотивів кримінальний злочин швидко поширились між роботодавцями та його мешканцями. Вона не могла працевлаштуватися, їй всюди відмовляли, що призвело до позбавлення її нормального і достойного життя, реалізації її звичок і бажань. Весь цей час їй доводилося жити за рахунок своїх дітей. Таким чином, враховуючи, що мінімальна заробітна плата в Україні складає 3723 грн. 00 коп., а вона у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності у період часу з 10.07.2013 року по 10.09.2015 року, тобто упродовж 26 місяців знаходилася без роботи, їй заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 96 798 грн. 00 коп. Кримінальне переслідування, яке відбувалося з обвинувальним ухилом внесло суттєві корективи до її звичайного життєвого укладу, які носили для неї негативний характер. 3 часу незаконного перебування під слідством її життя перевернулося. До цього часу сусіди, з якими у неї були добрі сусідські взаємини перестали вітатися, багато знайомих робили вигляд, що її не помічають. На вулиці почали говорити, що вона злодійка. Із-за поглядів та перешіптувань людей вона майже перестала виходити на вулицю. В той же час, починаючи з серпня по грудень 2013 року, тобто протягом більше 5 місяців необхідні слідчі дії по кримінальному провадженню не проводились. Наслідком неправомірних дій слідчого СВ Вовчанського РВ ГУ МВС України в Харківській області та прокурора прокуратури Вовчанського району Харківської області стало порушення її процесуальних прав. Як наслідок вона пережила ряд морально-психологічних страждань - стрес, постійно пригнічений стан, оскільки її звинувачували у злочині, якого вона не скоювала; відчувала страх за свою долю, протягом тривалого періоду часу її нормальні життєві зв`язки були порушені, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Вона відчувала несправедливість, яка була вчинена відносно неї, однак незважаючи на подані нею скарги стосовно незаконного звинувачення її в скоєнні кримінального злочину, отримувала відписки, розуміючи, що ніхто не буде в цьому розбиратися, була змушена доводити свою невинуватість у судових інстанціях. Моральну шкоду, що супроводжувалась душевними переживаннями і стражданнями несла вона і її рідні. Наслідками нервових стресів, переживань, потрясінь, сорому, несправедливості, приниження, безпорадності, відсутності коштів, які вона пережила під час її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, що призвели до її тяжкого захворювання. Таким чином, внаслідок зазначених вище неправомірних дій працівників органу досудового слідства та прокуратури з урахуванням моральних, фізичних страждань та стану свого здоров`я, їй завдано моральної шкоди у розмірі 800000 грн. 00 коп. Просила стягнути з Державного Казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на її користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними и органу досудового розслідування та прокуратури у розмірі 96 078 грн. 00 коп., на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури у розмірі 882 386 грн. 00 коп.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі ГУ НП в Харківській області), у відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 ЦПК України, надав відзив, в якому заперечив проти задоволення позову ОСОБА_1 з підстав того, що з тексту позовної заяви вбачається, що досудове розслідування по кримінальному провадженню за ч. 1 ст. 191 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0000724 здійснювалось працівником міліції Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області, слідчим Карагаєвим С.А. Працівниками слідчих підрозділів ГУ НП в Харківській області досудове розслідування не здійснювалось. Позивачем не правильно визначений відповідач, оскільки ГУ НП в Харківській області не є правонаступником органів внутрішніх справ України. Головне управління Міністерства внутрішніх справ з 07 листопада 2015 року знаходиться у стані припинення. Доказів вчинення будь-яких неправомірних дій з боку ГУ НП в Харківській області позивачем не наведено. Крім того, позовна заява не містить доказів спричинення моральної шкоди. Враховуючи, що позивачем не надано до суду жодного доказу, на підтвердження факту спричинення будь-якої шкоди з боку ГУ НП в Харківській області, вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача Прокуратури Харківської області, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 ЦПК України, до суду надано відзив, в якому він зазначив про безпідставність позовних вимог, вважаючи їх такими, що не підлягають задоволенню. ОСОБА_1 на підставі ст. ст. 2, 23, 257, 1176 ЦК України, ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просить суд за рахунок коштів Державного бюджету відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 96 078 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 882 386 грн. 00 коп., спричинену незаконним притягненням до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 191 КК України. Матеріальна шкода обґрунтована тим, що в період з 10 липня 2013 року по 10 вересня 2015 року вона не працювала з вини відповідачів, але в порушення вимог ст. ст. 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України позивачем не надано доказів, на підставі яких можливо встановити наявність зазначених обставин. Також не відповідає дійсності твердження позивача про порушення її прав гарантованих КПК України та Конституції України. Захист інтересів ОСОБА_1 під час досудового розслідування та судового розгляду здійснював адвокат Мамедов Е.А. Крім того, умовами виникнення права на відшкодування шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності передбачені ст. 1176 ЦК України та ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Разом із цим, навіть при наявності умов, право на відшкодування не завжди може бути реалізоване. Позивач має довести не лише факт реабілітації, а наявність у зв`язку з цим моральної шкоди та її розмір. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. 31 березня 2014 року позивач повідомлена про підозру, 15 січня 2015 року вироком Вовчанського районного суду Харківської області, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2015 року її визнано невинуватою та виправдано. Отже позивач перебувала під слідством та судом з 31 березня 2014 року по 28 травня 2015 року. При цьому при розрахунку у якості розрахункової величини застосовує мінімальну заробітну плату у розмірі 3723 грн., яка не застосовується. Отже в якості розрахункової величини необхідно застосовувати саме 1600 грн. на підставі п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року. Позивачем не надано жодного доказу щодо необхідності стягнення на її користь моральної шкоди у розмірі, що значно перевищує встановлений законом розмір відшкодування моральної шкоди. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 179 ЦПК України, надав суду відповідь на відзиви відповідачів, в якій вказав, що твердження представників відповідачів, викладені у відзивах, не ґрунтуються на нормах закону, не містять посилань на діюче законодавство України, а тому є безпідставними та в певній мірі цинічними. Представником відповідача - прокуратури Харківської області зазначено те, що твердження позивача щодо порушень її прав гарантованих КПК України та Конституцією України, оскільки захист інтересів ОСОБА_1 під час досудового розслідування та судового розгляду здійснювався адвокатом Мамедовим Е.А. не відповідає дійсності. Але повідомлення органів прокуратури Харківської області про те, що про підозру ОСОБА_1 повідомлено 28 березня 2014 року, а насправді згідно наданої копії повідомлення про підозру, що долучено до матеріалів справи, воно датоване 31 березня 2014 року - це порушення КПК України. Більш того, незаконне повідомлення про підозру, незаконне складення обвинувального акту, незаконне направлення кримінального провадження до суду, незаконне підтримання обвинувачення за відсутності доказів вини ОСОБА_1 про скоєний нею злочин та незаконне направлення апеляції - це порушення КПК України та конституційних прав ОСОБА_1 . Крім того, безпідставними є твердження представника прокуратури Харківської області, що позивачем не надано жодних судових рішень або висновків компетентних органів, якими встановлено незаконність дій посадових осіб досудового слідства, прокуратури, під час проведення досудового слідства по кримінальному провадженню чи факт порушення прав ОСОБА_1 під час досудового розслідування, оскільки відшкодування моральної шкоди в цих випадках проводиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Таким чином, твердження представника відповідача щодо застосування в якості розрахункової величини розміру 1600 грн. є безпідставними. З урахуванням викладених у позовній заяві та наведених вище фактів, беручи до уваги надзвичайно свавільне порушення прав ОСОБА_1 , яка протягом усього часу перебування під слідством та судом своєї вини не визнавала та стан її здоров`я, як фізичний, так і моральний, виходячи з принципу співмірності справедливою сатисфакцією стане сплата на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у зазначеному позивачем розмірі.

Позивач та її представник під час судового розгляду заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, сповіщались судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили.

Суд вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 0000724, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, остання в період з 21 травня 2013 року по 10 липня 2013 року перебувала у трудових відносинах із СПДФО ОСОБА_2 . Позивач вказала, що вона була звільнена в зв`язку з тим, не виходила на роботу.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 191 КК України внесені слідчим Вовчанського РВ ГУ МВС України в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 липня 2013 року за № 0000724.

31 березня 2014 року слідчим СВ Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області за погодженням з прокурором прокуратури Вовчанського району Харківської області ОСОБА_1 . повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. Повідомлення про підозру вручено ОСОБА_1 та її захиснику 31 березня 2014 року.

Обвинувальний акт відносно позивача, складений слідчим СВ Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області за погодженням з прокурором прокуратури Вовчанського району Харківської області 31 березня 2014 року та направлений для розгляду до Вовчанського районного суду Харківської області.

За час досудового розслідування захисник Апанасенко Т.В. неодноразово звертався до органів прокуратури з приводу неналежного на його думку проведення досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_1 (а.с. 30-33).

Вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 15 січня 2015 року ОСОБА_1 визнана невинуватою і виправдана у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України (а.с. 14-15).

Ухвалою колегії суддів судової палати по розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2015 року вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 15 січня 2015 року залишено без змін (а.с. 16-19).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Положеннями частин 1, 2, 7 статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Статтею ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», передбачено що, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відповідно до п.п. 4, 8 Положення про застосування Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Згідно з п. 1 ст. 4 Закону розмір сум, які передбачені п.1 ст. 3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт. Розмір шкоди громадянинові, який відбував виправні роботи за місцем роботи або в місцях, що визначаються органами, які виконують цей вид покарання, обчислюється у вигляді сум, відрахованих з заробітної плати на виконання вироку або ухвали суду чи постанови судді. При заліку заробітку громадянина, який відбував покарання в місцях позбавлення волі, враховується тільки та його частина, яка нарахована йому після відрахування витрат на утримання виправно-трудових установ.

Позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на її користь суму матеріальної шкоди в розмірі 96 078 грн. 00 коп., оскільки у зв`язку з незаконним притягненнями її докримінальної відповідальності у період часу з 10 липня 2013 року по 10 вересня 2015 року, тобто упродовж 26 місяців вона знаходилась без роботи. Враховуючи, що мінімальна заробітна плата в Україні складає 3 723 грн. 00 коп., тому їй заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 96 798 грн. 00 коп.

Пунктом 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», розмір сум, які передбачені п. 1 ст. 3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт.

Під час судового розгляду позивач зазначила, що 10 липня 2013 року вона була звільнена з роботи та до вересня 2015 року не змогла ніде працевлаштуватися, тому нею втрачено ймовірний заробіток у розмірі 96 798 грн. 00 коп.

Разом з тим, як встановлено під час судового розгляду, позивач з 10 липня 2013 року не перебувала у трудових відносинах із СПДФО ОСОБА_2 , разом з тим, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 24 липня 2013 року, а повідомлена про підозру була 31 березня 2014 року, таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що позивач втратила заробіток та інші грошові доходи саме внаслідок її притягнення до кримінальної відповідальності по вказаному кримінальному провадженню. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження спроб позивача працевлаштування або звернення для взяття на облік у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері зайнятості населення та трудової міграції як безробітної.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення завданої моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обґрунтовуючи вимоги щодо спричиненої моральної шкоди, позивач посилалась, окрім іншого, на погіршення відносин з оточуючими людьми. Натомість доказів на підтвердження вказаного, позивачем не надано.

Як пояснила під час судового розгляду позивач та фактично підтверджено медичною документацією медичною карткою та висновком мільтидисциплінарної комісії КНП «ОЦО», ОСОБА_1 з 04 липня 2017 року має захворювання (а.с. 34, 35), натомість даних на підтвердження того, що вказане відбулось внаслідок притягнення її до кримінальної відповідальності, матеріали справи не містять.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач зазнала негативного впливу внаслідок притягнення її до кримінальної відповідальності, вона приймала участь під час досудового розслідування та розгляду справи в суді на протязі тривалого часу, вона була позбавлена можливості реалізувати свої звички і бажання, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд погоджується із твердженням позивача про завдання їй моральної шкоди.

Визначаючи розмір завданої моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках.

Згідно п. 4 ст. 4 вказаного Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з розміру, встановленої законодавством на момент відшкодування.

За змістом п. 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року, питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства України.

Представник відповідача Прокуратури Харківської області у відзиві посилається на пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року, відповідно до якого мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Проте відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, не є його посадовим окладом, заробітною платою чи іншою виплатою, а тому підстави для застосування наведеної норми до спірних правовідносин відсутні.

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди необхідно розраховувати, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, що на час розгляду справи становить 4 173 грн. 00 коп., відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2649-VIII, яким установлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 4 173 гривні.

Аналогічна позиція міститься у правових висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 04 червня 2018 року у справі № 489/2492/17, від 13 червня 2018 року у справі № 464/6863/16, від 21 червня 2018 року у справі № 205/119/17, від 25 липня 2018 року у справі № 607/14493/16.

Позивач вказує, що період її перебування під слідством та судом становить 22 місяці 4 дні, тобто з моменту внесення відомостей до ЄРДР та до набрання вироком законної сили.

Суд не погоджується з період визначеним позивачем та вважає, що період перебування під слідством та судом має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 31 березня 2014 року до набрання виправдувальним вироком законної сили 28 травня 2015 року, що становить 13 місяців 28 днів.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 19 грудня 2018 року у справі № 755/1887/17, згідно якого на підставі положень Закону № 266/94-ВР позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яку необхідно визначати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом,починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 № 9-рп/99 у справі № 1-15/99 встановлено, що притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничихстосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з викладеного, мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 58 018 грн. 08 коп. (13 міс. х 4 173 грн. 00 коп. = 54 249 грн. 00 коп.; 4 173 грн. 00 коп. / 31 день = 134 грн. 61 коп. за день х 28 днів = 3 769 грн. 08 коп.; 54 249 грн. 00 коп. + 3 769 грн. 08 коп. = 58 018 грн. 08 коп.).

Однак, враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає, що визначений законодавством мінімальний розмір на відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і прокуратури має бути збільшений.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити, що позивачу не було обрано жодного запобіжного заходу, арешт на майно, яке перебувало у її власності не накладався.

Позивач перебувала під слідством та судом на протязі 13 місяців 28 днів, була змушена докладати додаткових зусиль для підтвердження та доведеності своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Таким чином, враховуючи ступінь та глибину душевних страждань позивача, істотність вимушених змін у її житті, характер моральних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, в сумі 100 000 грн. 00 коп.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України встановлено, що Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно п. п. 5 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року Казначейство України відповідно до покладених завдань, в тому числі, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

На підставі п. 44 вказаного Порядку безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Таким чином, відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду здійснюється Державним казначейством України за рахунок державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Позивачем при звернення до суду судовий збір не сплачено відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Суд вирішуючи питання про судові витрати, керується положеннями ст. 141 ЦПК України та вважає необхідним компенсувати їх за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись 2, 7, 10, 76, 81, 82, 133, 141, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Прокуратури Харківської області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури - задовольнити частково.

Стягнути із Державної казначейської служби України (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна, 6) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи Харківському апеляційному суду до або через Вовчанський районний суд Харківської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача Саржевська ОСОБА_3 Сергіївна, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Представник позивача ОСОБА_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 Ткаченківський АДРЕСА_4 м АДРЕСА_2 .

Відповідач - Державна казначейська служба України, адреса місцезнаходження: вул. Бастіонна, 6, м. Київ, код 37567646.

Відповідач - Міністерство фінансів України, адреса місцезнаходження: вул. Грушевського, 12/2, м. Київ, код 00013480.

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області, адреса місцезнаходження: вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, код 40108599.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області Биковченко Наталя Іванівна, адреса місцезнаходження: вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків.

Відповідач - Прокуратура Харківської області, адреса місцезнаходження: вул. Б. Хмельницького, 4, м. Харків, код 02910108.

Представник відповідача Прокуратури Харківської області Крупська К., адреса місцезнаходження: вул. Б. Хмельницького, 4, м. Харків.

Суддя -