П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року місто Київ

справа № 755/17383/18

апеляційне провадження № 22-ц/824/6419/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Галагана В.І. від 4 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 30 січня 2017 року він видав довіреність на ім`я ОСОБА_1 на відчуження належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 . Продаж вказаної квартири обумовлено за ціною 39 000 доларів США.

9 березня 2017 року між ОСОБА_1 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Продаж квартири вчинено за погодженою сторонами ціною у розмірі 1 051 420 грн. 50 коп., що еквівалентно 39 000 доларам США.

Вказані кошти були отримані ОСОБА_1 особисто та мали бути перераховані на рахунок ОСОБА_3 , однак відповідачем повернуто лише 4 991, 31 доларів США.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав належним чином умови договору доручення щодо повернення коштів, отриманих від продажу квартири, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму неповернутих грошових коштів у розмірі 921 791 грн. 80 коп., інфляційні збитки у розмірі 158 845 грн. 28 коп., три проценти річних у розмірі 39 994 грн. 96 коп. та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 4 лютого 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 921 791 грн. 80 коп., інфляційні збитки у розмірі 158 845 грн. 28 коп., три проценти річних у розмірі 39 994 грн. 96 коп. та судові витрати у розмірі 8 810 грн., а всього 1 129 442 грн. 04 коп.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове

рішення про відмову в задоволенні позову. Скаржник зазначає, що довіреність на представництво інтересів довірителя може видаватися лише на підставі договору доручення, який між сторонами укладений не був, а отже встановити порядок, умови та строк виконання зобов`язань за ним встановити неможливо. Враховуючи зазначене, і те, що відповідач не отримував письмової вимоги про повернення грошових коштів, строк виконання зобов`язання не настав, а тому вимоги про стягнення трьох процентів річних задоволенню не підлягають, як і вимоги про стягнення інфляційних збитків, оскільки грошове зобов`язання виникло щодо повернення саме 39 000 доларів США і індексації не підлягають.

Крім того, скаржник вказує, що спірні грошові кошти на прохання позивача з метою оптимізації їх оподаткування були внесені на рахунок чеської офшорної компанії Enigma Production для подальшого перерахування ОСОБА_3 , проте були заблоковані податковою інспекцію. Одразу після їх розблокування кошти будуть переведені позивачу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 , площею 68,50 кв.м.

30 січня 2017 ОСОБА_3 видав нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_1 , згідно якої позивач уповноважив відповідача представляти його інтереси при угоді продажу квартири АДРЕСА_1 за обумовленою раніше ціною у 39 000 доларів США. Доручено ОСОБА_1 отриману при угоді суму перевести на рахунок довірителя ОСОБА_3

9 березня 2017 року між ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_1 , який діяв на підставі довіреності від 30 січня 2017 року та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого продавцем передано у власність покупцеві квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 вказаного договору сторони погодили, що продаж предмета договору вчинено за погоджену сторонами суму в національній валюті України - гривні - 1 051 420 грн. 50 коп., що еквівалентно 39 000 доларам США. Розрахунки з продавцями за придбану квартиру здійснено покупцем до підписання цього договору. Продавець своїм підписом під цим договором підтвердив факт повного розрахунку за продану квартиру та одержання від покупця грошей в сумі 1 051 420 грн. 50 коп. та відсутність по відношенню до нього будь-яких претензій фінансового характеру.

Отримані від покупця кошти в розмірі 1 051 420,50 грн. 50 коп. за відчуження нерухомого майна, що належало позивачу, ОСОБА_1 повернуті частково, у розмірі 4 991,31 доларів США.

Відповідно до частини 1 статі 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (частина 1 статі 244 ЦК України).

Частиною 1 статі 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (стаття 1003 ЦК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що договір доручення, може посвідчуватись довіреністю, та є різновидом представництва інтересів особи-довірителя, що виникає на підставі договору.

Статтею 1006 ЦК України визначено обов`язки повіреного, серед яких, у пункті 3 вказаної статі встановлено, що повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Відповідно до статі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статі 611 ЦК України є серед іншого відшкодування збитків.

Відповідно до частини 2 статі 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановивши, що відповідач не повністю виконав свій обов`язок, що встановлений статтею 1006 ЦК України про передачу грошових коштів, отриманих за договором купівлі-продажу квартири від 9 березня 2017 року, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що вказаний обов`язок підлягає виконанню, а грошові кошти поверненню довірителю з урахування трьох процентів річних та інфляційних збитків.

Доводи скаржника про те, що довіреність на представництво інтересів довірителя може видаватися лише на підставі договору доручення, який між сторонами укладений не був, а отже встановити порядок, умови та строк виконання зобов`язань за ним встановити неможливо є надуманими та необґрунтованими, оскільки договір доручення в даному випадку фактично оформлений у вигляді довіреності.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що строк виконання зобов`язання не настав, оскільки в довіреності такий строк не зазначений, а письмову вимогу відповідач не отримував є безпідставними, виходячи з положення статі 1006 ЦК України, де чітко передбачено, що повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Тобто ОСОБА_1 після отримання грошових коштів внаслідок продажу квартири мав одразу перерахувати їх на рахунок позивача.

Твердження скаржника про те, що неповернуті кошти не підлягають індексації, оскільки виражені в іноземній валюті до якої вона не застосовується, є необґрунтованими та спростовуються наявною в матеріалах справи копією договору купівлі-продажу, де зазначено, що квартира продана за 1 051 420 грн. 50 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірні грошові кошти на прохання позивача з метою оптимізації їх оподаткування були внесені на рахунок чеської офшорної компанії EnigmaProduction для подальшого перерахування ОСОБА_3 , проте були заблоковані податковою інспекцію і будуть повернуті після їх розблокування, відхиляються колегією суддів, оскільки матеріали справи не містять доручення позивача на вчинення таких дій.

Враховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 4 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 червня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова