Справа № 203/2515/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилалась на те, що 19.09.2017 року відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м.Дніпрі на перехресті пр.ОСОБА_5 та вул.С.Подолинського, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачці та яким керував водій ОСОБА_6 Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2017 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф. ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», де було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача, частково здійснено страхове відшкодування завданих позивачці збитків в сумі 99000 грн. Згідно складеного на замовлення ПрАТ «СК «Уніка» рахунку-фактури №433090 від 27.09.2017 року, загальна вартість робіт, витратних матеріалів та запасних частин становила 317967 грн. 66 коп. з урахуванням ПДВ. Однак позивачка звернулась до іншого сервісного центру щодо ремонту пошкодженого автомобіля, де вартість виконаних робіт склала 256847 грн. З урахуванням наведеного, позивачка просила суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди недоплачене відшкодування в розмірі 157847 грн., витрати на послуги евакуатора в сумі 2400 грн., а всього стягнути 160247 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач та його представник в наданому відзиві та поясненнях під час розгляду справи проти позову заперечували, посилаючись на те, що акт надання послуг №14/11 від 23.11.2017 року та перелік запчастин після дефектовки №1/11/17 від 23.11.2017 року є недостатніми, неналежними та недопустимими доказами, заснованими на припущеннях, оскільки в них відсутня інформація стосовно повноважень особи, яка їх складала, на визначення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, також в них відсутня інформація щодо власника транспортного засобу, об?єму двигуна, року випуску транспортного засобу, що досліджувався, відсутній номер кузова та колір автомобіля. Також відповідач не згоден з усім переліком виконаних робіт по ремонту транспортного засобу, вважає, що його участь або участь його представника була обов?язковою при складанні акту надання послуг №14/11 від 23.11.2017 року та складанні переліку запчастин після дефектовки №1/11/17 від 23.11.2017 року, оскільки між ним та позивачкою існує спір стосовно вартості відновлювального ремонту. Крім того, відповідач вважає, що на розмір заподіяної шкоди також впливає наявність вини водія ОСОБА_6, яка полягає згідно висновків авто технічного експертного дослідження №7/10.1-85 від 11.12.2017 року у порушенні п.12.3 ПДР України, невиконання якого знаходиться у причинному зв?язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут та далі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно положень п.36.2 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2017 року відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м.Дніпрі на перехресті пр.ОСОБА_5 та вул.С.Подолинського, виконував рух заднім ходом та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6

Позивачка ОСОБА_1 є власницею автомобіля НОМЕР_2.

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2017 року, що набрала законної сили, ОСОБА_3 за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Володільцем транспортного засобу Мазда-СХ9 н/з НОМЕР_3 є відповідач, цивільно-правова відповідальність якого, як власника транспортного засобу була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» згідно полісу ОСЦПВ №АК/4598996.

Страховик звернувся до офіційного сервісного центру ПрАТ «АВТ Баварія-Дніпропетровськ» з метою визначення розміру збитків та 27.09.2017 року останнім був складений рахунок-фактура №433090, відповідно до якого загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 становила 317967 грн. 66 коп.

Позивачка звернулась до іншого сервісу технічного обслуговування, а саме до ПП ОСОБА_7, щодо ремонту та відновлення пошкодженого автомобіля. Загальна вартість наданих послуг склала 256847 грн.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» на рахунок позивачки було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 99000 грн., в межах встановленого ліміту страхування в розмірі 100000 грн. та за виключенням франшизи в розмірі 1000 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає такими, що ґрунтуються на положеннях ст.ст.1187,1188,1192,1194 ЦК України, позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача, як винної у заподіянні шкоди особи, різниці між вартістю відновлювального ремонту, необхідного для полагодження пошкодженого транспортного засобу позивачки, та розміром здійсненого страхового відшкодування, яке виплачено в максимальному розмірі ліміту страхування, але не покриває розміру понесених позивачкою витрат на відновлювальний ремонт.

При цьому, суд відхиляє заперечення сторони відповідача про неналежність та недопустимість акту надання послуг №14/11 від 23.11.2017 року та переліку запчастин після дефектовки №1/11/17 від 23.11.2017 року, оскільки з останніх вбачається, що ремонтні роботи та заміна деталей здійснені згідно переліку робіт, які були зазначені у рахунку-фактурі №433090 від 27.09.2017 року, яка була складена на замовлення страховика відповідача офіційним сервісним центром ПрАТ «АВТ Баварія-Дніпропетровськ».

З вказаних документів вбачається, що останні стосувались саме проведення ремонтних робіт належного позивачці транспортного засобу БМВ Х1 н/з НОМЕР_4, скріплені підписами замовника та виконавця послуг.

Крім того, визначений в них перелік робіт узгоджуються з характером зовнішніх пошкоджень автомобіля, зафіксованих в протоколі огляду місця ДТП, а також пошкодженнями, зазначеними в протоколі огляду від 25.09.2017 року, що був проведений спеціалістом також за замовленням страхової компанії самого відповідача.

Також суд приймає до уваги, що належний позивачці транспортний засіб був 2016 року, тобто експлуатувався до моменту ДТП лише на протязі року. Доказів тому, що до моменту ДТП останній мав механічні пошкодження стороною відповідача не надано. Після ДТП автомобіль не експлуатувався, оскільки був поміщений на штрафмайданчик, звідки доставлений до СТО.

Відхиляються судом і доводи відповідача про те, що на розмір заподіяної шкоди також впливає наявність вини водія ОСОБА_6, яка полягає згідно висновків автотехнічного експертного дослідження №7/10.1-85 від 11.12.2017 року у порушенні п.12.3 ПДР України, невиконання якого знаходиться у причинному зв?язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки саме відповідач згідно постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2017 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 року, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2017 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 року вбачається, що судом не приймався до уваги висновок автотехнічного експертного дослідження №7/10.1-85 від 11.12.2017 року, як такий, що не узгоджується з іншими доказами у справі та її фактичними обставинами.

Враховуючи зазначені вище обставини та наведені положення законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність належними доказами та необхідність задоволення позовних вимог позивачки в частині стягнення з відповідача різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та розміром виплаченого страхового відшкодування в сумі 157847 грн.

В частині заявлених позивачкою вимог про стягнення з відповідача витрат на послуги евакуатора для доставки пошкодженого автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди до штрафмайданчика, з штрафмайданчика до ПрАТ «АВТ Баварія-Дніпропетровськ», з подальшим транспортуванням до місця ремонту автомобіля в сумі 2400 грн., суд враховує наступне.

Згідно ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відшкодування витрат, пов?язаних з евакуацією транспортного засобу з одного місця ремонту до іншого, законом не передбачено.

В звязку з цим, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на послуги евакуатора лише з місця дорожньо-транспортної пригоди в сумі 800 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, стягнувши на користь останньої з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 157847 грн., витрати на послуги евакуатора в сумі 800 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути судовий збір в сумі 1586 грн. 47 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.988,990,1187,1188,1192,1194 ЦК України, ст.ст.6,22,29,36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-82,141,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (49000, м.Дніпро, вул.Січеславська Набережна,27/24, РНОКПП НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (49000, м.Дніпро, вул.Матроса Кошки,18, РНОКПП НОМЕР_6) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 157847 грн., витрати на послуги евакуатора в сумі 800 грн., судовий збір в сумі 1586 грн. 47 коп., а всього стягнути 160233 грн. 47 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03 травня 2019 року.

Суддя С.Ю. Казак