Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 520/15730/15-ц

провадження № 61-35909св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідачі: ОСОБА_7, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика»,

треті особи: служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» на рішення Київського районного суду міста Одеси від 23 травня 2017 року у складі судді Огренич І. В. та постанову апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2018 року у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Колеснікова Г. Я., Сєвєрової Є. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_3, діючи в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» (далі - ТОВ «ФК «Народна позика) і просив:

- визнати недійсним договір іпотеки, укладений між ТОВ «ФК «Народна позика» та ОСОБА_7, посвідчений 30 березня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу СенюкМ. В.;

- застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мінюкової-КручиниТ.П. (нотаріального напису) №181 від 17 березня 2015 року;

- скасувати проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т. П. державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Народна позика»;

- скасувати заборону відчуження, накладену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сенюк М. В., на вказану квартиру;

- поновити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1за попереднім власником.

Позовна заява мотивована тим, що він проживає з ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_1 разом з трьома спільними малолітніми дітьми: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_7 без його відома та згоди органу опіки та піклування 30 березня 2012 року уклала з ТОВ «ФК «Народна позика» кредитний договір та договір іпотеки, відповідно до умов якого з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Вказана квартира є місцем проживання та реєстрації його трьох малолітніх дітей, при укладенні іпотечного договору порушені норми чинного законодавства, оскільки у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органу опіки та піклування, якого сторонами отримано не було. Правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недодержання такої вимоги є підставою для визнання правочину недійсним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2017 року позов ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено.

Визнано договір іпотеки №546 від 30 березня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сенюк М. В. та зареєстрований в реєстрі під №546, недійсним.

Застосовано наслідки недійсності правочину:

- скасовно рішення (нотаріальний напис) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мінюкової-Кручиної Т. П. № 181 від 17 березня 2015 року;

- скасовано проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т. П. державну реєстрацію права власності на трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ТОВ «ФК «Народна позика»;

- скасовано заборону відчуження, накладену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу СенюкМ.В. на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, та зареєстровану в реєстрі під №547;

- поновлено реєстрацію права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_7

Суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні спірного іпотечного договору порушено права неповнолітніх дітей. Договір іпотеки укладено між ТОВ «ФК «Народна позика» та ОСОБА_7 на підставі довідки, яка ОСББ «Промінь-3» не видавалася.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ «ФК «Народна позика» оскаржило його в апеляційному порядку.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду м. Одеси від 22 березня 2018 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2017 року в частині позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину скасовано та ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2017 року в частині позовних вимог про визнання договору іпотеки недійсним залишене без змін.

Відмовляючи у задоволенні вимог про застосування наслідків недійсності правочину шляхом скасування нотаріального напису приватного нотаріуса, скасування державної реєстрації права власності на квартиру за ТОВ «ФК «Народна позика», скасування заборони відчуження, накладеної приватним нотаріусом на спірну квартиру, а також поновлення реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_7, апеляційний суд виходив з того, що малолітні ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в інтересах яких діє ОСОБА_3, не є власниками спірного нерухомого майна. Скасування нотаріального напису № 181 від 17 березня 2015 року, проведеної державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Народна позика» та поновлення реєстрації права власності на квартиру за попереднім власником ОСОБА_7 не може вважатися правовим наслідком визнання недійсним договору іпотеки відповідно до статті 216 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2018 року ТОВ «ФК «Народна позика» подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що під час укладення спірного договору ОСОБА_7 був наданий оригінал довідки на підтвердження того, що квартира, яка передається в іпотеку, є її особистою приватною власністю та в ній зареєстрована лише іпотекодавець. При заповненні анкети позичальника про отримання кредиту ОСОБА_7 зазначала, що вона є неодруженою та має двох дітей, які проживають у АДРЕСА_2.

Таким чином, ОСОБА_7 з метою заволодіння грошовими коштами вчинила дії, спрямовані на приховання фактичних обставин та надала недостовірну інформацію стосовно осіб, які зареєстровані у квартирі, яка передається в іпотеку.

При цьому, доводи касаційної скарги не містять посилань на незаконність рішення апеляційного суду про відмову у застосуванні наслідків недійсності правочину, а тому рішення в цій частині не переглядається.

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Суди встановили, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_11, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі.

30 березня 2012 року між ОСОБА_7 та ТОВ «ФК «Народна позика» укладено договір іпотеки, за умовами якого для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 за кредитним договором № 3003002/000-КФК/12 від 30 березня 2012 року, остання передала у іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності відповідно до договору дарування квартири від 03 квітня 2006 року. Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сенюк М. В.

Суди встановили, що в момент укладення іпотечного договору відповідач ОСОБА_7 підтвердила, що відповідно до п. 3.1 договору іпотеки, предмет іпотеки нікому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не є предметом договору оренди, документи та інформації, надані нею при укладенні цього договору, існують лише в тій редакції, в якій вони надані іпотекодержателю, і що ці документи є чинними, а інформація, яка міститься в них, є повною та достовірною. Предмет іпотеки є особистою приватною власністю іпотекодавця.

Згідно анкети позичальника на отримання кредиту, яка була заповнена ОСОБА_7 особисто перед укладенням 30 березня 2012 року з ТОВ «ФК «Народна позика» кредитного договору, вона не одружена та має двох дітей.

Судами встановлено, що під час укладення договору іпотеки ОСОБА_7 була надано довідка (виписка з будинкової книги про склад сім'ї та прописку) від 27 березня 2012 року, відповідно до якої у квартирі АДРЕСА_1 проживає та зареєстрована лише вона.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до довідки (виписки із будинкової книги про склад сім'ї та прописку) від 24 червня 2015 року, у квартирі АДРЕСА_1 з 16 березня 2012 року зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

У постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2940цс15 зроблено висновок, що правочин, який вчинений стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-930цс16, при вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки необхідно в кожному конкретному випадку: 1) перевіряти в дитини наявність права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання; 2) враховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору; 3) з'ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки.

Суди встановили, що при укладенні оспорюваного іпотечного договору ОСОБА_7 було надано неправдиві документи та приховано той факт, що право користування квартирою АДРЕСА_1 мають її малолітні діти - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тому попереднього дозволу на вчинення цього правочину органом опіки та піклування надано не було.

ОСОБА_3, звертаючись в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки, як на підставу недійсності правочину посилався на відсутніть дозволу органу опіки та піклування на укладення такого правочину, разом з тим, ним не доведено, що внаслідок укладення спірного правочину порушені будь-які права дітей. Відсутність дозволу органу опіки та пілкування не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження права дітей на користування квартирою АДРЕСА_1.

За таких обставин, враховуючи положення пункту 3 частини третьої статті 409 ЦПК України, частини першої статті 412 ЦПК України, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги ТОВ «ФК «Народна позика», скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2017 року та постанови апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2018 року і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову про визнання договору іпотеки недійсним.

Керуючись статтями 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2018 року в частині визнання договору іпотеки недійсним скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_11, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика», треті особи: служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договору іпотеки недійсним відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат В. П. Курило