Справа № 346/6602/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/932/19
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю. Р.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Турів О.М.,

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на бездіяльність державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Бордуланюк Галини Юріївни щодо не перевірки ЄДРВП на наявність інших виконавчих проваджень та не направлення виконавчого провадження №54865675 до іншого відділу державної виконавчої служби, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду, постановлену у складі судді Потятинника Ю.Р. 19 грудня 2017 року в м. Коломиї,

в с т а н о в и в :

09 листопада 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до суду скаргу на бездіяльність державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області Бордуланюк Г.Ю. щодо не перевірки ЄДРВП на наявність інших виконавчих проваджень та не направлення виконавчого провадження №54865675 до іншого відділу державної виконавчої служби.

У скарзі зазначає, що на виконанні у Коломийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження №54865675 з виконання виконавчого листа, виданого 15.06.2017 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, про стягнення з Коломийського відділення №1 Івано-Франківської філії ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 2758,63 євро за договором банківського вкладу «Стандарт».

01.11.2017 року банком як учасником (стороною) виконавчого провадження подано заяву про дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та передачу виконавчого провадження до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для приєднання до зведеного виконавчого провадження № 11355726.

Проте станом на день подачі скарги жодної відповіді про розгляд поданої заяви до банку не надходило, а також жодних дій щодо передачі виконавчого провадження №54865675 до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не вчинено.

ПАТ КБ «ПриватБанк» у поданій скарзі просило визнати незаконними: дії державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області Бордуланюк Г.Ю. в частині не перевірки Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на наявність інших виконавчих проваджень, за якими ПАТ КБ «ПриватБанк» є боржником, при відкритті виконавчого провадження № 54865675; дії цього ж державного виконавця в частині не направлення виконавчого провадження № 54865675 до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до зведеного виконавчого провадження №11355726; дії Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області в частині здійснення заходів примусового виконання рішення передбачених ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» без здійснення заходів, направлених на приєднання виконавчого провадження № 54865675 до зведеного № 11355726, а також зобов`язати Коломийський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області направити виконавче провадження № 54865675 до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до зведеного № 11355726.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2017 року скаргу задоволено частково.

Постановлено визнати неправомірними дії заступника начальника Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області Бордуланюк Галини Юріївни щодо не направлення виконавчого провадження № 54865675 до Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Зобов`язано заступника начальника Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області Бордуланюк Г. Ю. направити виконавче провадження № 54865675 до Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

В решті вимог скарги відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у Жовтневому ВДВС Дніпропетровського ГТУЮ перебуває на виконані зведене виконавче провадження № 11355726, яке відкрите 07.02.2009 року, стосовно боржника ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому заступник начальника Коломийського відділу державної виконавчої служби Бордуланюк Г.Ю. повинна була вчинити дії щодо передачі вказаного виконавчого провадження до Соборного ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП № 11355726.

При цьому суд посилався на положення ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Також судом застосовано положення п. 14 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, яким визначено порядок об`єднання таких проваджень у зведене, наступного приєднання до нього інших проваджень, перевірки наявності або відсутності іншого виконавчого провадження чи зведеного, можливість утворення виконавчих груп щодо виконання таких виконавчих проваджень. Зокрема, у разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність ухвали суду.

Апелянт зазначає, що з дня відкриття зведеного виконавчого провадження № 11355726 від 07.02.2009 року пройшло 7 років і про з`ясування наявності такого виконавчого провадження на момент розгляду справи ним було заявлено клопотання, яке судом не взято до уваги та не відображено судом в оскаржуваній ухвалі.

Також, як йому стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень, ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржує незаконні дії Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області в межах зведеного виконавчого провадження № 11355726 в частині невиконання вимог п. 11 ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, судом не прийнято до уваги той факт, що зведене виконавче провадження відкрито державним виконавцем щодо боржника ПАТ КБ «ПриватБанк», адреса якого: м. Дніпро, вул. Набережна, 50, а виконавче провадження № 54865675 відкрито згідно виконавчих листів, що ідентифікує іншого боржника Коломийське відділення №1 Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Коломия, що не може бути об`єднане в одне зведене провадження.

Також судом не враховано, що справа за таким же номером № 346/6602/16-ц знаходиться на розгляді у Вищому спеціалізованому суді України, а тому суд першої інстанції повинен був відмовити у відкритті провадження у справі на підставі п. 3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, відповідно до якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою визнати дії державного виконавця Бордуланюк Г. Ю. законними, зобов`язати державного виконавця виконати виконавчі дії згідно відкритого виконавчого провадження від 10.10.2017 року №54865675.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2018 року ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2018 року та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ПАТ КБ «ПриватБанк» та Коломийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представники ПАТ КБ «ПриватБанк» та Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що 10 жовтня 2017 року заступником начальника Коломийського відділу державної виконавчої служби Бордуланюк Г.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54865675 з виконання виконавчого листа № 346/6602/16, виданого 15.06.2017 року Коломийським міськрайонним судом про стягнення з Коломийського відділення № 1 Івано-Франківської філії ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 2 758,63 євро за договором банківського вкладу «Стандарт» (а.с.6,7).

01 листопада 2017 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» направив на адресу Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області заяву про дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та передачу виконавчого провадження № 54865675 до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП № 11355726, де ПАТ КБ «ПриватБанк» також є боржником. (а.с.8-10)

Як вбачається з відповіді Жовтневого ВДВС Дніпропетровського ГТУЮ на заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» № 3709/11 від 16.03.2016 року у відділі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 11355726, створене 07 лютого 2009 року стосовно боржника ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с.11).

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень №141017 від 03.03.2016 року зведене виконавче провадження №11355726 перебуває у Жовтневому відділі державної виконавчої служби Дніпровського міського управління юстиції та створене 07.02.2009 року. (а.с.12-14)

Вимоги статті 19 Конституції України зобов`язують органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює обов`язки і права виконавців. Зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до частини 5 вказаної статті під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до положень частини першої ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Стаття 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Тобто стягувачу належить право вибору саме місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби.

Водночас, абзацом 2 ч. 5 вказаної статті закону передбачено, що порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року та зареєстрована у МЮУ 02.04.2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Інструкції у разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, зокрема, якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об`єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом IV цієї Інструкції порядку можуть утворюватись виконавчі групи.

У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції.

Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.

Згідно п.6 розділу V Інструкції виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби.

Пунктом 9 розділу V Інструкції визначено, що про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження.

У постанові від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких ці судові рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та незалежно від кількості стягувачів. Такий висновок зроблено також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17 (провадження № 12-213гс18); від 17 жовтня 2018 року у справах № 5028/16/2/2012 (провадження № 12-192гс18) та № 927/395/13 (провадження № 12-189гс18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 року по справі №904/7326/17 відступила від висновку, викладеного у згаданих постановах, шляхом його уточнення, вказавши, що стаття 30 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов`язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника.

Отже, оскільки стаття 30 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює саме обов`язок державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення вимог представника заявника, а саме щодо визнання бездіяльності державного виконавця неправомірними в частині не направлення виконавчого провадження до Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області для приєднання до ЗВП № 11355726.

Також судом встановлено, що Коломийське відділення № 1 Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк», яке зазначено боржником у виконавчих листах, має статус структурного підрозділу юридичної особи - ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується Положенням на підставі якого воно діє.

Положення ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначають, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Також відповідно до ч. 4, 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що боржником у справі є Коломийське відділення № 1 Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо якого відсутнє виконавче провадження у Соборному ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, не заслуговують на увагу.

Безпідставними є і доводи апелянта щодо порушення норм процесуального права, а саме п. 3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України (у редакції станом на момент подачі скарги), оскільки перебування в провадженні іншого суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не встановлено.

Одночасно колегія суддів вважає, що у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права (неправильним тлумаченням закону) суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неправомірність винесення заступником начальника Коломийського відділу державної виконавчої служби Бордуланюк Г. Ю. постанови про відкриття виконавчого провадження № 54865675 при наявності інших виконавчих проваджень, за якими боржником є ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки такий спростовується положеннями ст. 24, 26, 30 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, обов`язком виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження та вимогою щодо виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Тобто, виконавець передає до зведеного виконавчого провадження вже відкрите виконавче провадження, а не виконавчий лист.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2017 року змінити, виключивши з мотивувальної частини ухвали висновок суду про те, що заступник начальника Коломийського відділу ДВС Бордуланюк Г.Ю. при наявності інших виконавчих проваджень, за якими ПАТ КБ «ПриватБанк» є боржником неправомірно винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 54865675.

В решті ухвалу суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст.374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 19 грудня 2017 року змінити, виключивши з мотивувальної частини ухвали висновок суду про те, що заступник начальника Коломийського відділу ДВС Бордуланюк Г.Ю. при наявності інших виконавчих проваджень, за якими ПАТ КБ «ПриватБанк» є боржником, неправомірно винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 54865675.

В решті ухвалу суду залишити без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 18 липня 2019 року.