Справа № 127/7840/18
Провадження № 22-ц/801/698/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 рокуСправа № 127/7840/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий: Копаничук С.Г.,

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2019 року, ухвалене в приміщенні Вінницького міського суду суддею Медяною Ю.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_4, магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» про повернення грошових коштів за неякісний товар, -

в с т а н о в и в :

05.04.2018 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_4, магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» про повернення грошових коштів за неякісний товар, у якому просила зобов'язати ФОП ОСОБА_4, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» повернути їй грошові кошти в розмірі 12485 грн. 00 коп. за недоброякісний диван «Жан». Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем, після придбання 21.10.2016 року у ФОП ОСОБА_4 дивану, було виявлено, що він є неякісним, оскільки пошкоджений своєрідним грибком, який, на думку позивача, може викликати грибкову пневмонію.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2019 року у задоволенні позову відмовлено, судовий збір компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає рішення суду першої інстанції таким, що постановлено з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, з невідповідністю обставинам справи та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при вирішенні справи суд повністю погодився з позицією відповідача, викладеною у відзиві. Просить зазначене рішення скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити, стягнути на її користь сплачені кошти в сумі 12485 грн. та неустойку в сумі 124850 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що останню слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що 21.10.2016 р. позивач придбала у ФОП ОСОБА_4 диван «Жан» miss 34, вартістю 12485 грн.

Відповідно до акту перевірки якості товару від 23.12.2016 р., складеного в присутності ОСОБА_3, при огляді дивану «Жан» виявлено плісняву на ніші дивану та здуття ніші з однієї сторони. Можливою причиною виникнення зазначено: щось вилили у нішу і закрили її, тому наявні здуття ніші та пліснява.

24.12.2016 р. диван «Жан» взято на рекламацію ФОП ОСОБА_4 і передано виробнику.

Відповідно до Акту перевірки якості від 27.12.2017 р. складеного інженером з якості ОСОБА_6, майстром меблевого виробництва ОСОБА_7, начальником меблевого виробництва ТОВ «ГРУПА ВЕНЕТО» м. Черкаси ОСОБА_5, на дивані «Жан», повернутому з м. Вінниця виявлено бруд та залишки продуктів харчування, пліснява, деформація дна короба дивану, що виникла в процесі впливу вологи та вказано, що дефекти виникли в результаті порушення правил експлуатації виробу. Виробничого браку не виявлено, а також представниками магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» недолік дивану усунений повністю.

05.01.2017 р. диван з усунутими недоліками був повернутий зі складу виробника до ФОП ОСОБА_4, проте позивача про зазначене повідомлено не було.

14.02.2017 р. ОСОБА_3 звернулась з заявою до Головного Управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, у якій просила захистити її права та повернути грошові кошти в розмірі 12485 грн., сплачені за неякісну продукцію. Як вбачається з акту Головного Управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 07.04.2017 р. при перевірці ФОП ОСОБА_4 порушень не виявлено, оскільки недолік було усунено за рахунок позивача по вимозі споживача в розумні терміни.

14.04.2017 р. ФОП ОСОБА_4 повідомила позивача, що диван знаходиться у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» та просила сповістити про дату та час, коли його можна доставити позивачу.

Листом від 19.04.2017 р. №1-03/207 Головне Управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області надало роз'яснення позивачу терміну істотний недолік, у відповідності до п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Листами від 20.04.2017 р. та 22.03.2018 р. позивач повідомляла відповідача, що не вимагає заміни товару, а просила повернути сплачені за товар кошти.

Листами від 11.05.2017 р. та від 24.10.2017 р. ФОП ОСОБА_4 зверталася до позивача з проханням повідомити дату, час та місце для доставки дивану.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що докази наявності в придбаному товарі істотних недоліків, в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів», відсутні, оскільки відповідачем усунуто виявлений дефект дивану, після заміни пошкодженої частини дефект знову не виник, заміна коробу жодним чином не змінила товар та не вплинула на його споживчі властивості, та відповідно відсутні підстави для повернення відповідачем позивачеві грошових коштів за придбаний позивачем товар у розмірі 12485 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

В свою чергу, визначення поняття істотного недоліку надано в п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що істотним слід вважати такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Наведеним положенням Закону визначено, що для визнання недоліків істотними мають бути три обов'язкові ознаки (пп. 1 - 3) та хоча б одну із факультативных ознак (пп. а - в).

Судом першої інстанції встановлено, що доказів наявності в придбаному товарі істотних недоліків в розумінні положень закону України «Про захист прав споживачів» немає, оскільки відповідачем своєчасно усунуто виявлені дефекти дивану, після заміни пошкодженої частини дефект знову не виник, заміна коробу жодним чином не змінила товар та не вплинула на його споживчі властивості. Відтак, підстави для визнання дивану «Жан» в тканині Miss 36 товаром з істотними недоліками відсутні, та відповідно відсутні підстави для повернення відповідачем позивачеві грошових коштів за придбаний позивачем товар у розмірі 12485 грн.

Згідно ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Тобто, відповідно до цієї статті обов'язок організації проведення експертизи продукції покладено на продавця. Однак, вказані дії продавцем мають бути вчинені за згодою покупця та при його зверненні з приводу втрати якості продукції. Саме на споживача покладається обов'язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Очевидним є той факт, що встановити істотний недолік було б за можливе лише за наявності проведення відповідної експертизи, однак як вбачається з матеріалів справи, доказів того, що позивач надав відповідачу письмову згоду на проведення експертизи відсутні.

Саме лише твердження апелянта про домовленість проведення такої експертизи у момент повернення дивану ФОП ОСОБА_4 не знаходять свого підтвердження.

Доводи про надуманість та сфабрикованість висновків працівників меблевого виробництва також не беруться судом до уваги, оскільки не підтверджуються жодним доказом.

Крім того, клопотання в апеляційній скарзі про стягнення апеляційним судом з ФОП ОСОБА_4 неустойки у розмірі 124850 грн. задоволенню не підлягає, так як позивач не заявляв ці вимоги як позовні, з дотриманням вимог Глави 1 Розділу ІІІ ЦПК України та у строки, передбачені ст. 49 ЦПК України, оскільки не подав заяву про збільшення позовних вимог в передбачений ЦПК України порядок та строк, а зазначив про них в доповненні до апеляційної скарги на ухвалу суду по справі від 23.04.2018р. про повернення позовної заяви без розгляду.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Копаничук С.Г.

Судді: Медвецький С.К.

Оніщук В.В.