КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5697/18 Доповідач у ІІ інст. Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів,

УСТАНОВИВ:

у червні 2018 року позивачка ОСОБА_2звернулася до суду з вимогами про стягнення з відповідача на її користь грошових коштів у розмірі депозитних вкладів з нарахованими відсотками, посилаючись на наступні обставини.

02.07.2013 р. між сторонами було укладено договір № SAMDN6531 «Депозит плюс на 12 мес.» та позивачем внесені кошти в розмірі 195 000 грн. під 17% річних.

18.07.2013 року сторонами укладено договір № SAMDNFF44 «Депозит плюс на 12 мес.» та позивачем внесені кошти в розмірі 138 000 грн. під 17% річних.

11.12.2013 року між сторонами укладено договір № SAMDNWFD300 та позивачем внесені кошти 158 114,57 грн., який в подальшому поповнено:

- 18.12.2013р. на 129 948,65 грн.,

- 27.12.2013р. на 184095,99 грн., а всього вкладено 472 159,21 грн.

08 серпня 2017р. позивачем була направлена зава про дострокове розірвання депозитних договорів.

02.06.2018р. була направлена повторна заява, однак відповідачем кошти не повернуті.

З урахуванням викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача:

- за договором № SAMDN6531 «Депозит плюс на 12 мес.» від 02.07.201Зр . внесені кошти в розмірі 195 000 грн. , відсотки 164 387,67 грн., 3% річних в розмірі 4968,49 грн., інфляційні втрати в розмірі 18477 грн.;

- за Договором № SAMDNFF44 «Депозит плюс на 12 мес.» від 18.07.2013р внесені кошти в розмірі 138 000 грн. , відсотки 115307,50 грн., 3% річних в розмірі 3516,16грн., інфляційні втрати в розмірі 13054,70 грн.;

- за Договором № SAMDNWFD300 від 11.12.2013р внесені кошти 472159,21 грн., відсотки 405047,92 грн., 3% річних в розмірі 12030,35грн., інфляційні втрати в розмірі 44666,26 грн.,

а також пеню згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 за договором № SAMDN6531 «Депозит плюс на 12 мес.» від 02.07.2013р . внесені кошти в розмірі 195 000 грн., відсотки 136 249,43 грн.,3% річних в розмірі 4968,49 грн., інфляційні втрати в розмірі 18477 грн., пеня 844,64 грн.; за Договором № SAMDNFF44 «Депозит плюс на 12 мес.» від 18.07.2013р внесені кошти в розмірі 138 000 грн., відсотки 95394,29 грн., 3% річних в розмірі 3516,16грн., інфляційні втрати в розмірі 13054,70 грн., пеня 597,75 грн.; за Договором № SAMDNWFD300 від 11.12.2013р внесені кошти 314044,64 грн., відсотки 218756,61 грн., 3% річних в розмірі 72 ,01 грн., інфляційні втрати в розмірі 30399 грн., пеню 1520,32 грн. В іншій частині відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір на користь держави в розмірі 8810грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивачем доведено факт невиконання Банком зобов'язання щодо повернення коштів вкладнику. Суд помилково вважав, що наявність у позивача оригіналів договорів та квитанцій доводить факт невиконання Банком умов договорів щодо повернення коштів у повному обсязі позивачу у строки, визначені умовами договорів. Відповідно до Положення про філію «Кримське регіональне управління ПАТ КБ ПРИВАТБАНК», затвердженого Протоколом Рішення Правління ПАТ КБ ПРИВАТБАНК від 15.12.2011 року №50 - Кримська філія ПАТ КБ ПРИВАТБАНК самостійно вела облік здійснюваних банківських операцій, самостійно складала та подавала звітність, передбачену чинним законодавством, відповідним державним органам, забезпечувала збереження документів. Наявність у позивача оригіналів Договорів та квитанцій доводить лише факт укладання між сторонами Договорів банківського вкладу та зарахування коштів на банківські рахунки. Однак вважає, що позивачем не доведено факт невиконання своїх обов'язків щодо повернення вкладів та відсотків.

Крім того, на думку апелянта, судом невірно здійснено розрахунок судового збору, що підлягає до стягненню з відповідача на користь держави, адже позов задоволено частково, а судовий збір стягнуто непропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції подано не було.

В суді апеляційної інстанції представник АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Тузова В.О. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва як незаконне.

Позивач в судове засідання не з'явилась. Судом апеляційної інстанції вжито заходи для належного повідомлення позивача за місцем реєстрації її проживання. Однак, судові повістки, які направлялись на адресу ОСОБА_4 повернулись без вручення, з відмітками поштового відділення про не проживання адресата. Відповідно до положень ч. 1 ст. 131 ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія визнала можливим розглядати справу за відсутності позивача.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення боргу за депозитними договорами відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, місце проживання якої у встановленому законом порядку зареєстроване у АДРЕСА_1

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем, що 02.07.2013 року позивач ОСОБА_4 уклала з відповідачем в особі Філії Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділенні №86 в смт. Кіровський Кіровського району АР Крим Договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDN6531 «Депозит плюс на 12 мес.» та внесла на депозит за цим договором грошові кошти в розмірі 195 000 грн. під 17% річних. (а.с. 8-9)

18.07.2013 року позивач ОСОБА_4 уклала з відповідачем Договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDNFF44 «Депозит плюс на 12 мес.» та внесла на депозит за цим договором грошові кошти в розмірі 138 000 грн. під 17% річних. (а.с. 10-12)

11.12.2013року ОСОБА_4 уклала з відповідачем Договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDNWFD300 та внесла грошові кошти в сумі 158 114,57 грн., при цьому 18.12.2013р. депозитний рахунок поповнено на 129 948,65 грн., а 27.12.2013р. депозитний рахунок поповнено на 184 095,99 грн., тобто всього внесено 472 159,21 грн.(а.с. 13,14)

08.08.2017р. позивачка звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про дострокове розірвання договору та повернення вкладу з відсотками за Договором № SAMDNFF44 від 18.07.2013р. (а.с. 15)

02.06.2018 року позивачка звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про дострокове розірвання депозитних договорів та перерахування коштів, в якій просила відповідача достроково розірвати договори № № SAMDN6531 від 02.07.2013 року, № SAMDNFF44 від 18.07.2013р. та № SAMDNWFD300 від 11.12.2013 року, перерахувавши кошти та нараховані відсотки на поточний рахунок в ПАО «Ощадбанк». (а.с. 18)

Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території АРК Крим та м. Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» № 260 від 06 травня 2014 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що стороною укладеного з позивачем договору є ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно із законодавством, яке регулює спірні правовідносини, зобов'язання за договором банківського вкладу має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеними і дійсними договорами. Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно з частиною першою 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини першої 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті (пункт 2.1 Положення).

Згідно з пунктом 1.17 глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція),в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Отже, за нормами вказаної Інструкції на квитанції повинні міститися: підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов'язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов'язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов'язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Позивачем ОСОБА_4 на підтвердження внесення коштів на депозитні рахунки надано суду відповідні банківські документи - квитанції, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідачем не заперечується факт укладення між сторонами депозитних договорів та зарахування коштів на банківські рахунки.

Заперечень щодо визначеного судом розміру банківського вкладу та нарахованих на нього відсотків відповідач суду також не надав.

Колегія суддів апеляційного суду не приймає доводи апеляційної скарги щодо не доведення позивачем наявності коштів на рахунках банку на час розгляду справи судом, з огляду на таке.

За правилами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Заперечуючи наявність коштів на рахунках банку, саме відповідач повинен був надати належні докази, підтверджуючі повернення позивачу депозитних вкладів із нарахованими відсотками. Однак, в порушення вимог процесуального законодавства, на спростування підстав позову відповідач таких доказів не надав. Відсутність таких доказів суд кваліфікує як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу, що є підставою для задоволення вимог позивача.

В той же час, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом норм процесуального права при визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Так, позивачем заявлено позовні вимоги на загальну суму 8 325 242,40 грн. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на загальну суму 1 170 895,04 грн., що становить 14% від заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового збору, який підлягав до сплати за звернення до суду першої інстанції з вказаним позовом становить 8810 грн. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог, а саме 1233, 40 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат ухвалене з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає зміні із зазначенням, що до стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1233, 40 грн.

В решті рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо часткової обґрунтованості заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 376, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року змінити в частині розподілу судових витрат, зазначивши, що до стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1233 (одна тисяча двісті тридцять три) гривні 40 копійок.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2019 року.

Суддя- доповідач ТаргонійД.О.

Судді Журба С.О.

ПриходькоК.П.