Єдиний унікальний номер справи 229/4325/19
Номер провадження 2-о/229/411/2019
Рішення

Іменем України

25 липня 2019 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Гонтар А.Л.

при секретарі Білик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_1 , звернулася 24.07.2019 року до Дружківського міського суду із заявою, в якій посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у народилась дитина.

На підставі медичного свідоцтва про народження дитини №1746 від 17.10.2018 року, виданого Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства, вона звернулася до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про народження дитини, оскільки надане нею медичне свідоцтво про народження дитини, видане на тимчасово окупованої території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, є незаконним та не створює правові наслідки, тому орган державної реєстрації актів цивільного стану не може зареєструвати факт народження дитини.

В зв`язку з вищезазначеним просить встановити факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьку Донецької області у ОСОБА_1 народилась дитина чоловічої статі.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій вказала, що наполягає на заявлених вимогах з підстав, викладених у заяві, просить заяву задовольнити.

Представник зацікавленої особи Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином - телефонограмою.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підтав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України та п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Пунктом 7 частини 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

В рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Судом встановлено, що, відповідно медичного свідоцтва про народження, виданого Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства №1746 від 17 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 19 годині 30 хвилин народила хлопчика (а.с.8).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є:

1) документи встановленої форми про народження, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту народження особи.

Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Постанови Верховної Ради України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови. Місто Донецьк віднесено до населених пунктів, у яких тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, а, відтак, і до тих, які визнано тимчасово окупованими територіями.

Згідно Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку,не передбаченому законом. Будь-який акт (документ),виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

На звернення ОСОБА_1 до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області їй було роз`яснено, що для державної реєстрації народження дитини необхідно пред`явити паспорти та надати лікарське свідоцтво про народження (форма 103/о), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров"я України від 8.08.2006 року №545. Оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред"явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, ОСОБА_1 було відмовлено в державній реєстрації народження.

Надати таке лікарське свідоцтво у заявника немає можливості, оскільки дитина її сина та невістки народилась на території тимчасово не підконтрольній Україні і вона має лише медичне свідоцтво про народження №1746 від 17 жовтня 2018 року, видане Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства.

Згідно Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку,не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, медичне свідоцтво про народження дитини у ОСОБА_1 , від 17 жовтня 2018 року, видане їй в м. Донецьку - на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створює правових наслідків.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також той факт, що за встановлених обставин, встановлення факту народження породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт народження, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів.

Таким чином є всі підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження нею дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5-8, 10-13, 77, 81, 258-259, 263-265, 293-294, 315-317, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження задовольнити повністю.

Встановити факт народження у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Донецька, громадянки України, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку дитини чоловічої статі.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складений в нарадчій кімнаті 25 липня 2019 року.

Суддя А.Л.Гонтар