Справа № 265/127/19
Провадження № 2/265/587/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 квітня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

за участю секретаря судового засідання Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Служба у справах дітей по Лівобережному району Управління "Служба у справах дітей Маріупольської міської ради", -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1 та зареєстрована в цій квартирі. В квартирі окрім неї зареєстровані ОСОБА_2, її неповнолітній син ОСОБА_3, які за місцем реєстрації не проживають з 2014 року, у зв'язку з тим, що виїхали до Російської Федерації, де до теперішнього часу і залишаються, та ОСОБА_4, який за місцем реєстрації взагалі не проживав. Особистих речей відповідачі в зазначеній квартирі не мають. Наявність реєстрації відповідачів у помешканні створює для позивача додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідачі втратили право користування вказаним житлом, просить визнати їх такими, та зобов'язати відділ громадянства, реєстрації та міграції фізичних осіб Лівобережного району міста Маріуполя, зняти відповідачів з реєстраційного обліку.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, та ОСОБА_4 повторно у відкрите судове засідання не з'явилися за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та публікацією судових викликів на офіційному веб-сайті "Судова влада".

Представники третіх осіб: Служба у справах дітей по Лівобережному району Управління "Служба у справах дітей Маріупольської міської ради" у судове засідання не з'явилася, надала заяву у якій заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідачів, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з*явилися в судове засідання без повідомлення причин та які не подали відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з довідки, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департамент адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 09.01.2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 по теперішній час зареєстровано шість осіб: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно копії особового рахунку НОМЕР_1 від 09.01.2019 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 - квартиронаймач, ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_5 - чоловік, ОСОБА_3 - онук, ОСОБА_6 - онучка.

Проте допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є сусідами позивача, пояснили, що відповідач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_9 у 2014 році виїхали з квартири АДРЕСА_1 за межі України, після чого більше в квартирі не проживають. Відповідач ОСОБА_4 приїжджав в гості до позивачки один раз, більше його ніхто не бачив.

Статтею 71 Житлового кодексу України передбачений шестимісячний строк, протягом якого за тимчасовою відсутністю членів сім'ї наймача за ними зберігається жиле приміщення. У випадку відсутності за поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Даною нормою матеріального закону, крім того, передбачений перелік випадків зберігання жилого приміщення понад встановлений строк.

Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст. 71 ЖК України строки.

Як роз'яснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

На підставі ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно із ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Суд при цьому враховує, що фактично протягом декількох років у спірній квартирі АДРЕСА_1 ані відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_2, ані її малолітня дитина, ОСОБА_3, не мешкають без поважних причин.

Також суд зауважує, що оскільки малолітня дитина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, не мешкає у спірній квартирі, то місцем проживання дитини є те місце, де дитина мешкає разом зі своєю матір'ю, ОСОБА_2, або ж зі своїми батьками, на яких саме й покладається обов'язок щодо забезпечення належних житлових умов дітям.

Таким чином, внаслідок втрати ОСОБА_2 права на користування спірним житлом, право на його користування також втратила й дитина відповідача, ОСОБА_3, який мешкає разом із нею.

З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає можливим задовольнити позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Крім того, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 просила суд зобов'язати відділ громадянства, реєстрації та міграції фізичних осіб Лівобережного району міста Маріуполя, зняти відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 7 закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, зі змісту даного нормативно-правового акта вбачається, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням за законом є самостійною підставою для зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання, тому вирішення питання щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку у спірній квартирі, не входить до компетенції суду, отже позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині - не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71,72 ЖК України, ст. 4, 10, 13, 18, 76, 81, 247, 263,265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Служба у справах дітей по Лівобережному району Управління "Служба у справах дітей Маріупольської міської ради"- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 10 квітня 2019 року.

Суддя______________________