ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року

м.Суми

Справа №576/133/19

Номер провадження 22-ц/816/2731/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

у присутності

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бердила Олега Миколайовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бердила Олега Миколайовича

на ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2019 року в складі судді Сапона О.В., постановленої у м. Глухів, повний текст якої складений 13 березня 2019 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Аграрні інвестиції», Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, третя особа - ОСОБА_3, про визнання протиправними дій, скасування рішення про тимчасове відсторонення від посади та поновлення на посаді,

в с т а н о в и в :

22 січня 2019 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бердила О.М. звернувся з позовом про визнання протиправними дій Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство) з приводу його тимчасового відсторонення від посади директора Приватного підприємства «Аграрні інвестиції» (далі - ПП «Аграрні інвестиції»), скасування рішення Національного агентства № 1 від 28 грудня 2018 року в частині тимчасового відсторонення його від керівництва ПП «Аграрні інвестиції» та призначення керівником і підписантом ОСОБА_3 Крім того, заявник просив поновити його на посаді директора ПП «Аграрні інвестиції».

Свої вимоги позивач мотивував тим, що до відсторонення він працював на посаді директора підприємства за умовами укладеного з роботодавцем контракту. 01 січня 2019 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань йому стало відомо про зміну директора приватного підприємства на ОСОБА_3, проте роботодавцем жодного рішення про звільнення чи відсторонення заявника не приймалось, внаслідок чого були порушені його трудові права.

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач з ухвалою суду першої інстанції не погодився та через свого представника оскаржив її в апеляційному порядку. Вказуючи на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин у справі, заявник просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що спірні правовідносини є предметом розгляду суду цивільної юрисдикції, оскільки оскаржуваним рішенням Національного агентства були порушені трудові права позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу Національне агентство просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без мін. При цьому вказує, що рішення про тимчасове відсторонення позивача від посади директора приватного підприємства було прийняте у зв'язку з виконанням ухвали Харківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2018 року, якою було змінено спосіб накладення арешту та зберігання речових доказів стосовно майна ПП «Аграрні інвестиції». Відтак, позивач оскаржує рішення та дії Національного агентства як суб'єкта владних повноважень, а тому характер спірних правовідносин носить ознаки публічно правового.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Бердила О.М., який просив скаргу задовольнити та скасувати ухвалу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд в оскаржуваній ухвалі послався на те, що позивачем фактично оскаржується рішення органу державної влади, а тому вказаний спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства, а не цивільного.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погоджується, виходячи з наступного:

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовим спором - є спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, одним із учасників адміністративного спору є суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, та похідні від них вимоги, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як зазначалось вище, предметом спору у даній справі є оскарження рішення Національного агентства від 28 грудня 2018 року № 1 в частині відсторонення керівника та підписанта ПП «Аграрні Інвестиції» ОСОБА_1 та призначення тимчасово виконуючим обов'язки керівника цього підприємства ОСОБА_3

Правові та організаційні засади функціонування Національного агентства визначаються Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон).

Частинами 1-3, 7 ст. 2 Закону встановлено, що Національне агентство, є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

Національне агентство у межах, визначених цим та іншими законами, є підзвітним Верховній Раді України, підконтрольним та відповідальним перед Кабінетом Міністрів України.

Національне агентство утворюється Кабінетом Міністрів України відповідно до Конституції України, цього та інших законів України.

Національне агентство є юридичною особою публічного права.

Згідно змісту статтей 1, 9, 19, 21 вищезазначеного Закону Національне агентство здійснює заходи з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні на умовах ефективності, а також збереження активів та економічної вартості.

Як на підставу для ухвалення рішення про тимчасове відсторонення позивача від посади Національне агентство послалось на положення ч. 1 ст. 19, ст. 21 Закону України «Про національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами одержаними від корупційних та інших злочинів», а також ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2018 року у справі № 635/4979/18.

З викладеного вище вбачається, що предметом спірних правовідносин є рішення та дії Національного агентства, що виникли у зв'язку із здійсненням ним владних повноважень та публічно-владних управлінських функцій, тобто відповідач діяв як суб'єкт владних повноважень, а оскаржуване рішення було ухвалено ним як органом виконавчої влади.

Вимоги позовної заяви про поновлення на посаді директора приватного підприємства є похідними від вимог про скасування рішення Національного агентства.

Отже враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад сторін у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позов ОСОБА_1 є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосується оскарження рішення та дій суб'єкта владних повноважень.

Доводи заявника апеляційної скарги про наявність ознак приватноправового характеру спірних правовідносин є безпідставними, оскільки ПП «Аграрні Інвестиції», як роботодавець позивача, жодних рішень стосовно тимчасового відсторонення позивача від займаної посади не приймало.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та правила предметної чи суб'єктної юрисдикції, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Отже, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з дотриманням норм процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бердила Олега Миколайовича залишити без задоволення, а ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 02 травня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

С. Г. Хвостик