01.04.2019 Єдиний унікальний номер 205/8050/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/8050/2018
Номер провадження: 2/205/920/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, про визнання права власності на 1/9 частину домоволодіння за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, про визнання права власності на 1/9 частину домоволодіння за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, з 16.08.1999 року. З моменту реєстрації у вищевказаному будинку проживала разом зі своєю сім'єю: чоловіком та двома синами, а також, з матір'ю - ОСОБА_3 та рідною тіткою - ОСОБА_4. Після смерті рідної тітки ОСОБА_4, 26.12.2005 року, позивач разом із своєю сім'єю та матір'ю продовжувала проживати у вищевказаному домоволодінні, де вони разом вели домашнє господарство та утримували таке майно у належному стані. 04.04.2008 року позивач зареєструвала право власності на 4/9 частини такого домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою. Після смерті матері позивача, ОСОБА_3, 24.03.2017 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною І.О., 10.02.2018 року позивач зареєструвала за собою на праві власності 4/9 частини вказаного домоволодіння. Таким чином, після смерті ОСОБА_4, 1/9 частини вказаного домоволодіння залишилися юридично оформленою за померлою, а фактично знаходяться у володінні та користуванні позивача. З моменту смерті рідної тітки позивач володіє вищевказаним майном відкрито, ніяких дій для приховування цього факту не здійснює.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач звертається до суду та просить суд визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на 1/9 частини домоволодіння АДРЕСА_2 в порядку набувальної давності.

Представник Дніпровської міської ради у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подала відзив на позовну заяву (а.с.95-97), в якому просила відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1. В обґрунтування своїх заперечень посилалася на ті обставини, що давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Як вбачається із матеріалів справи право власності на 1/9 частини домоволодіння АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.05.1986 року. Отже, власник був відомий, що спростовує можливість задоволення таких позовних вимог. Крім того, позивач зазначає, що спадкоємців у її тітки не було, проте, відповідних доказів до позовної заяви не надано, а в матеріалах справи мається свідоцтво про одруження ОСОБА_4 з ОСОБА_9. У зв'язку з чим представник відповідача просить відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві. В судове засідання, після оголошення перерви, представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Представник відповідача просила у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 23.01.2019 року клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення доказів було задоволено. Вирішено витребувати у Другої Дніпровської державної нотаріальної контори (місце знаходження: 49128, м. Дніпро, вул. Метробудівська, 1) спадкову справу, що була заведена після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.103).

Ухвалою від 13.02.2019 року клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення доказів було задоволено. Вирішено витребувати з Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області (49102, м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 14) спадкову справі р-р № 4-2195, що була заведена Другою Дніпровською державною нотаріальною конторою 05.07.2006 року, після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.110).

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про задоволення позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать 4/9 частини домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.04.2008 року, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстром № 1-2036, зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстрі прав власності на нерухоме майно № 22264498 (а.с.21-22).

Із матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Дніпропетровського міського голови за № 8882-р від 24.11.2015 року вулицю Тихона Бондарева перейменовано на вулицю Карпатська.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать 4/9 частини домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.02.2018 року, посвідченого Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гуніною І.О. за реєстром № 86, спадкова справа № 62/2017, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 24774741 (а.с.18-19).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2, виданого 28 серпня 2008 року відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 10442 (а.с.24).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.05.1986 року, виданого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-2811, зареєстроване Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та записано в реєстрову книгу № 51 за реєстровим № 130 належить 1/9 частина домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с.8,20).

Матеріалами справи також підтверджено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_4 Другою Дніпровською державною нотаріальною конторою 05.07.2006 року була заведена спадкова справа № 4-2195.

05.07.2006 року за заявою ОСОБА_9 вказаним органом нотаріату було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1. При цьому питання щодо переоформлення речових прав на 1/9 частини домоволодіння АДРЕСА_2 у передбаченому законом порядку не вирішувалось.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суд враховує, зокрема, наступне: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Суд зазначає, що право власності належить до числа таких суб'єктивних прав, які можуть виникнути за наявності певного юридичного факту. Тому, виходячи зі змісту норми ст. 344 ЦК України, набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: 1) законний об'єкт володіння; 2) добросовісність володіння; 3) відкритість володіння; 4) давність володіння та його безперервність (строк володіння). Таким чином, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

В даному випадку, судом встановлено, що спірне майно у вигляді 1/9 частини вказаного домоволодіння, є частиною нерухомого майна у розумінні чинного законодавства, до складу якого не входить самочинне будівництво, що підтверджується матеріалами технічної інвентаризації (а.с. 67-75), а відтак таке спірне майно є об'єктом права власності, тобто є законним об'єктом володіння.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

В даному випадку, вказана 1/9 частина домоволодіння АДРЕСА_2, не має власника, оскільки після смерті ОСОБА_4 на таку спадщину ніхто не претендував, заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину органам нотаріату будь-якими особами не подавалось, що підтверджується оглядом спадкової справи № 4-2195, яка була заведена Другою Дніпровською державною нотаріальною конторою 05.07.2006 року, після смерті ОСОБА_4. Так само, не надано суду доказів того, що таке майно визнавалось відумерлою спадщиною у передбаченому законом порядку. Доказів набуття позивачем майна, зазначеного у позові, злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, суду не надано. Відсутні і докази того, що у позивача наявний умисел причинити шкоду іншій особі внаслідок заволодіння таким майном. Вищенаведені обставини у своїй сукупності дають підстави суду вважати позивача добросовісним володільцем спірного нерухомого майна.

Також надані позивачем докази свідчить про відкритість та безперервність володіння (очевидне для третіх осіб, які мали можливість це бачити, відсутність перешкод доступу до нього інших осіб, які мають право отримувати про це майно інформацію) спірним майном більш ніж десять років.

Зокрема, судом встановлено, що з 16 серпня 1999 року позивач, ОСОБА_1, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується відміткою у паспорті про реєстрацію місця проживання (а.с.6), та з моменту реєстрації у будинку постійно проживає разом із своєю сім'єю (а.с. 17). За власні кошти підтримує домоволодіння у належному стані, здійснюючи поточний ремонт, сплачує комунальні послуги, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с.25-58) .

Отже, вищенаведене свідчить, що позивачем доведена суду сукупність певних юридичних фактів, які виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України мають значення для цієї справи, а саме: законність об'єкту володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння спірним нерухомим майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги всі докази подані ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, і за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/9 частини домоволодіння АДРЕСА_2.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2 004 (дві тисячі чотири) грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1251, 1252, 1269 ЦК України, ст. ст. 4,5, 81, 82, 90, 141, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, про визнання права власності на 1/9 частину домоволодіння за набувальною давністю - задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2) право власності на 1/9 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

3. Стягнути з Дніпровської міської ради (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, уродженки м. Дніпропетровська, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2 004 (дві тисячі чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан