Ухвала

25 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 209/2053/16-ц

провадження № 61-7196ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Чупилка Юлія Сергіївна, на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 25 лютого

2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, процентів та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, процентів та трьох відсотків річних.

Позовна заява мотивована тим, що 30 грудня 2015 року між

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір позики, відповідно до умов якого остання отримала у борг суму 1 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на місяць строком

до 30 квітня 2016 року.

Посилаючись на те, що у зазначений строк ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання не виконала, грошові кошти за договором позики не повернула, ОСОБА_3, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 90 948,61 грн, з яких: сума боргу - 27 460,86 грн; проценти за договором позики - 60 413,90 грн; три відсотки річних - 3 073,85 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року (у складі судді Замкової Я. В.) позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 90 948,61 грн, з яких: сума боргу- 27 460,86 грн; проценти за договором позики - 60 413,90 грн; три відсотки річних - 3 073,85 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року

(у складі колегії суддів: Варенко О. П., Лаченкової О. В., Свистунової О. В.) рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року залишено без змін.

03 квітня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Чупилка Ю. С., на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 25 лютого 2019 року, в якій заявник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій даній справі є стягнення боргу за договором позики, тобто ціна позову становить 90 948,61 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження Верховним Судом, оскільки оскаржувані рішення ухвалені у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(«Зубак проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Чупилка Юлія Сергіївна, на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 25 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, процентів та трьох відсотків річних відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська