Справа № 635/4910/18
Провадження № 2/635/484/2019
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
смт. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Токарєвої Н.М.,
секретар судового засідання - Кондратенко Л.І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,
представник позивача - адвокат Селезень Світлана Володимирівна,
відповідач - ОСОБА_3,
третя особа - Служба у справах дітей
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області,
представник третьої особи - Чопорова Вікторія Вікторівна,
представник третьої особи - Пожарова Ганна Олександрівна,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав, -
16 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення з неї аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем ОСОБА_3 з вересня 2016 року позивач проживав однією сім'єю за його адресою постійного проживання: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_7. Відповідач з дня народження дитини не проявляла особливих материнських почуттів і 20 липня 2017 року пішла з дому і більше не повернулась, залишивши дитину на утримання батька та бабусі. З 20.07.2017 мати з донькою не бачиться, усунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, участі у вихованні своєї дитини відповідач не приймає, не цікавиться долею дитини, байдуже ставиться до неї, аліментів не сплачує, перешкоджає виїзду дитини за межі країни для оздоровлення та відпочинку. Донька проживає з позивачем та знаходиться повністю на його утриманні, батько дитини самостійно займається її вихованням, наданням медичного догляду та матеріальним забезпеченням.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року позовна заява була залишена без руху, позивачу надано десятиденний строк на усунення недоліків.
22 серпня 2018 року позивачем було усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 листопада 2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 12 грудня 2018 року о 10 год. 30 хв.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2019 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду на 17 квітня 2019 року о 09 год. 30 хв.
Позивачем та його представником подано до суду заяву про слухання справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про час, дату та місце слухання справи повідомлялася належним чином, відзиву на позов не подавала, тож справа розглядається за її відсутності.
Представником третьої особи Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області - Пожаровою Г.О. подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 11 березня 2019 року відносно відповідача.
Інших заяв та клопотань від учасників судового розгляду до суду не надходило.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_7, її батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2.
Згідно довідки виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 07.04.2017 та акту депутата Височанської селищної ради Черненко І.О. від 06.04.2017, ОСОБА_3 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1.
07 квітня 2017 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 198 КУпАП за недбале зберігання паспорту, що призвело до його втрати, про що складено протокол № 71 про адміністративне правопорушення.
Актами депутата Височанської селищної ради Черненко І.О., складеними 23.09.2017, 18.06.2018, 10.12.2018, 10.01.2019 за участю сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджується, що малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою проживають ОСОБА_12 - власник домоволодіння, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_1. Житловий будинок обладнано центральним газопостачання та водо забезпеченням. ОСОБА_3, за вказаною адресою не проживає, участі у вихованні дитини не приймає з 22 червня 2017 року, її місцезнаходження мешканцям невідоме.
Факт не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується також і рапортом ДОП СППП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Пащенко Р.А. та повідомленням Харківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області від 17.01.2019.
Довідкою від 03.07.2018, виданою Амбулаторією загальної практики-сімейної медицини смт. Високий підтверджується, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться під наглядом Височанської амбулаторії ЗПСМ з 27.03.2017, у забезпеченні відвідування лікаря під час хвороби приймає участь тільки батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_13.
За заявою позивача до органів поліції, Харківським відділом поліції ГУ НП в Харківській області було встановлено місце перебування відповідача ОСОБА_3, яка перебуває у своїй бабусі в м. Камянка Донецької області, про що повідомлено листами від 29.08.2017 та від 02.07.2018.
Позивач ОСОБА_1 з 05.03.2008 і по теперішній час працює слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів, 3 р. СЕСГ Північного відділення ПАТ «Харківміськгаз», має постійний дохід, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, про що в матеріали справи позивачем надано відповідні характеристики та довідки з місця роботи та про доходи.
Висновком Харківської районної державної адміністрації Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 11 березня 2019 року № 01-22/548 встановлено, що з вересня 2017 року ОСОБА_1 проживав однією сім'єю з ОСОБА_16, у них народилась донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з батьком та бабусею, мати з липня 2017 року не відвідує дитину, вихованням не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не цікавиться її станом здоров'я та розвитком, опікується дитиною батько та бабуся, місцезнаходження матері встановлено в м. Кам'янка Донецької області, батько дитини працевлаштований, має постійний дохід, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, пройшов профілактичний наркологічний огляд, забезпечує дитину матеріально, усім необхідним, до лікаря на медичні огляди, під час хвороби завжди супроводжує дитину батько або бабуся, мати дитини ОСОБА_3 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків. Отже, вирішено, що доцільно буде позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За змістом ст.ст. 9, 18, 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, як принциповим положенням визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8, ст. 11, ст. 12, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Отже, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.
В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно роз'яснень, які містяться в абз. 2 п. 18 приведеної вище постанови Пленуму, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, у п. 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» (від 07.12.2006), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, п. 78.)
Практика Європейського суду з прав людини встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об'єднання сім'ї. (рішення у справах «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року та «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).
Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
На підставі ст. ст. 76, 77, 78-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення по справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Таку поведінку відповідача, яка ухиляється від виконання своїх обов'язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються в достатньому обсязі з дитиною, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, не забезпечує доньку матеріально, що достовірно підтверджено зібраними у справі доказами, суд розцінює, як винне ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування нею своїми обов'язками, суд дійшов висновку, що необхідно позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_17на користь держави судовий збір у розмірі 768,40грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1;
Відповідач -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса мешкання: АДРЕСА_1;
Повний текст рішення складений 24 квітня 2019 року.
Суддя Н.М. Токарєва