ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1285/18

Головуючий у першій інстанції - Пархоменко П. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/730/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Шапко В.М.

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідачі: Обмачівська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області, ОСОБА_2 ;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_2 ;

оскаржується рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обмачівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями,

прізвище судді: Пархоменко П. І.; місце ухвалення рішення: м. Бахмач; дата складання повного тексту рішення: 27 листопада 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Обмачівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, ОСОБА_3 про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом права на 5/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Посилалась на те, що вона є спадкоємцем 5/6 частин майна за заповітом покійної матері та прийняла спадщину відповідно до чинного законодавства. Спадкоємцем 1/6 частини спадкового майна є чоловік покійної ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття обов`язкової долі спадщини. Враховуючи те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі спадкодавцеві не видавався, позивач не змогла оформити право власності на вказаний будинок в позасудовому порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що у справі підтверджено копією актового запису про смерть (а.с.55), у зв`язку з чим 27 листопада 2018 року його спадкоємцем ОСОБА_2 було подано до суду заяву про залучення її до участі у справі в якості співвідповідача в порядку правонаступництва після смерті батька ОСОБА_3 та про визнання позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.56). Відповідно до поданої заяви, Бахмацьким районним судом 27.11.2018 року, згідно з протоколом судового засідання, ОСОБА_2 було залучено в порядку правонаступництва після смерті ОСОБА_3 до участі у справі в якості співвідповідача (а.с.58).

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 5/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається зі слідуючих елементів: А-1-будинок, а-1-прибудова, г-ганок, г'-ганок, Б-1-сарай, б-1-сарай, В-1-літня кухня, в-1-прибудова, Г-1-сарай, Д-1-сарай, Е-1-навіс, Пг-погріб, У- вбиральня, К-колодязь, І-свердловина, №-огорожа.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний був зупинити провадження у справі у разі смерті фізичної особи, яка є стороною у справі. Зазначала, що її процесуальне положення у справі як співвідповідача є безпідставним. Не зупинивши провадження у справі, суд першої інстанції позбавив можливості її на отримання копії позовної заяви та доданих до неї документів. Вказувала на те, що її батько ОСОБА_3 за життя мав право на рівну частку у майні колгоспного двору, оскільки своєю працею і коштами на протязі 1988-1991 року разом із ОСОБА_4 добудовували до будинку приміщення, членом колгоспного двору рахувався більше трьох років.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вимогам закону, оскільки майно колгоспного двору було набуто членами колгоспного двору на чолі з її покійним батьком набагато раніше, ніж ОСОБА_3 одружився на її матері та поселився проживати до спірного будинковолодіння. Посилалась на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів участі її батька у зведенні будівель господарства.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін у справі та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без зміни, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.3)

Відповідно до довідок виконавчого комітету Обмачівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 64 від 24 січня 2018 року (а.с.18) та № 338 від 23 липня 2018 року (а.с.32) ОСОБА_4 до дня смерті була зареєстрована та проживала в с. Обмачів АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_3 , у шлюбі з яким перебувала з 5 березня 1988 року (а.с.13).

Станом на 15 квітня 1991 року будинок з господарськими приміщеннями , розташований за вказаною адресою, відносився до складу майна колгоспного двору, головою якого значилась ОСОБА_4 , членом двору : ОСОБА_3 , її чоловік.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що за технічною характеристикою спірного домоволодіння та даних по господарської книги, побудова всіх господарських об`єктів відбулась у 1968-1972 роках, і лише у 1980 році було збудовано сарай Г-1, при цьому членами господарського двору на той час значились: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . У 1984 році ОСОБА_5 помер, а 5 березня 1988 року ОСОБА_4 вдруге одружилась з ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір міг мати у власності підсобне господарство на присадибній земельній ділянці, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Згідно із ч. 2,3 ст. 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) було передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Частку працездатного члена двору в майні двору могло бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Разом з тим, існування колгоспного двору як суспільної групи господарств було припинено 15 квітня 1991 року відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII з введенням у дію Закону України «Про власність».

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мали ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку у майні.

Втім, у зв`язку з недовгочасним перебуванням ОСОБА_3 у складі членів колгоспного двору та незначною участю власною працею чи коштами у господарстві двору станом на 15 квітня 1991 року, виходячи з того, що на час його поселення у домоволодінні всі його господарські об`єкти було зведено іншими особами, за життя останнього та його покійної дружини було визначено, що ОСОБА_3 не має права на частку у майні колгоспного двору згідно з положеннями ч.3 ст. 123 ЦК УРСР.

Про вказані обставини свідчить те, що 14 червня 1995 року ОСОБА_4 заповіла все своє майно позивачу та іншій доньці ОСОБА_6 , що підтверджується заповітом, який посвідчено секретарем Обмачівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.10). Крім того, про наведене свідчить той факт, що після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини лише в частині обов`язкової частки, належної до спадкування непрацездатною особою.

Відповідно до інформації з Бахмацької державної нотаріальної контори та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.41-42) спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 була відкрита за заявами про прийняття спадщини від ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та відмовою у її прийнятті від ОСОБА_6 .

У відповідності з свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 13 липня 2018 року, зареєстрованими в реєстрі за № 1-550 та 1-551 (а.с.14,15), витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 130807180 та № 130811391 від 13 липня 2018 року (а.с.15, 17) позивач є спадкоємцем 5/6 часток зазначеного в заповіті майна померлої ОСОБА_4 , а саме, земельних ділянок площею 1,5292 га та площею 1,4060 га (а.с. 14-17), при цьому право на спадщину за законом на 1/6 частку зазначених земельних ділянок нотаріусом не видавалось.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачу в порядку спадкування за заповітом належить 5/6 часток нерухомого майна домоволодіння, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане майно в нотаріальній конторі вона не змогла через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та надвірні будівлі, відповідно її право підлягає захисту.

Ухваливши зазначене рішення про задоволення позову, окрім іншого, судом обґрунтовано було враховано, що Обмачівська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області та ОСОБА_2 визнали позовні вимоги, що за положеннями ст.. 206 ЦПК України слугувало підставою для задоволення позову, оскільки таке визнання не суперечило закону та не порушувало права, свободи та інтереси зазначених осіб.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що її батько ОСОБА_3 мав рівну частку у майні колгоспного двору на час припинення його існування, оскільки своєю працею і коштами протягом 1988-1991 року разом із ОСОБА_4 добудовували до будинку приміщення, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, через що не можуть бути взятими до уваги апеляційним судом.

Як вбачається з витягу погосподарської книги,житловий будинок було побудовано в 1968 році, інші побудови : хлів - 1969 рік , кухня - 1970 рік, погреб - 1969 рік, колодязь - 1970 рік, сарай - 1980 рік.

Доказів того, що за час перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , останній брав участь своєю працею і коштами у зведенні нерухомого майна подано не було, а тому суд першої інстанції вірно дійшов виснову про відсутність у ОСОБА_3 права на частку в майні даного двору.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на безпідставність притягнення судом її до участі у справі в якості співвідповідача не узгоджуються з наявною у справі її особистою заявою (а.с. 56) та іншими матеріалами справи, положеннями процесуального закону.

Процесуальний порядок здійснення правонаступництва визначений у ст. 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із заявою, в якій просила визнати її співвідповідачем, оскільки позов було пред`явлено також до Обмачівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Залучивши ОСОБА_2 в якості співвідповідача, суд першої інстанції не порушив вимог чинного законодавства.

Твердження відповідача, про те, що вона не отримувала копії позовної заяви та доданих до неї документів, а також відносно того, що судом не було зупинено провадження у зв`язку зі смертю її батька, не можуть слугувати підставами для скасування вірного по суті судового рішення, оскільки відповідач була ознайомлена з матеріалами справи та не наполягала на зупиненні провадження.

Враховуючи те, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для його скасування відсутні.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21.05.2019 року було зупинено на час апеляційного провадження дію оскаржуваного рішення, однак враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, виконання рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2018 року підлягає поновленню.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2018 року без зміни.

Поновити виконання рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання: Судді: