ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3827/19 Справа № 200/2847/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей, -

в с т а н о в и л а:

18 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей.

Вказувала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач разом з ними не проживає, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, на їх лікування, придбання необхідного одягу.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь в твердій грошовій сумі по 2.000 грн. на місяць на кожну дитину, з моменту подачі позовної заяви.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2016 року вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 1.500 грн. на кожного з дітей, починаючи стягнення з 18 лютого 2016 року та до досягнення кожним з дітей повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2016 року та відмовити в позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не зясував питання щодо матеріального стану відповідача, оскільки він в 2016-2018 роках не мав постійної роботи, підробляв водієм таксі, все необхідне дітям та продукти харчування ОСОБА_4 купував та не відмовлявся від обовязку їх утримувати. Крім того, суд першої інстанції не повідомляв апелянта про судові засідання.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-КИ №346543 виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 05 серпня 2011 року, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-КИ №231439 виданого 09 червня 2009 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи положення ст.ст.183,184 СК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1.500 грн. на кожного з дітей на місяць до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 18 лютого 2016 року, у звязку з невстановленням доходів відповідача та враховуючи, що батьки обидва повинні утримувати дітей і даний розмір аліментів відповідає розміру, який повинен надавати відповідач на утримання своїх дітей для повноцінного забезпечення їх побутових потреб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції правильно застосувавши вказані положення СК України на підставі доказів, поданих сторонами, та враховуючи те, що відповідач не мав постійної роботи, дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру стягуваних з відповідача аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не зясував питання щодо матеріального стану відповідача, так як він в 2016-2018 роках не мав постійної роботи, підробляв водієм таксі, все необхідне дітям та продукти харчування ОСОБА_4 купував дітям та не відмовлявся від обовязку їх утримувати, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції, врахував відсутність постійної роботи у відповідача, обґрунтовано визначив, що сума аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1.500 грн. на місяць на кожну дитину, а не 2.000 грн. на місяць на кожну дитину як просила позивач.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_5