Ухвала

Іменем України

19 липня 2019 року

м. Київ

справа № 466/1483/19

провадження №61-12888ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.

розглянув касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 березня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 червня 2019 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області) звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 березня 2019 року заяву ГУ ПФУ у Львівській області повернуто.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 червня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ у Львівській області відмовлено.

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУ ПФУ у Львівській області.

У касаційній скарзі ГУ ПФУ у Львівській області, посилаючись на порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, ухвалу апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження і відправити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення статті 4 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки судом першої інстанції не враховано те, що ГУ ПФУ у Львівській області не мало можливості сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 26 березня 2019 року необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції, які не переглядались в апеляційному суді у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine, № 29458/04, № 29465/04, § 24) вказав, що фраза «установленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті «судом, установленим законом», Верховний Суд встановив, що повноваження розглядати питання, які виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції є помилковим (рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2012 року у справі «ТОВ «Фірма Верітас» проти України» ( Firma Veritas v. Ukraine, № 2217/07, § 28).

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, суду необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 26 березня 2019 року, адже це судове рішення не переглядалось в апеляційному порядку.

В частині оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 04 червня 2019 року суд зазначає наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відмовивши у відкритті апеляційного провадження апеляційний суд виходив з того, що вимоги ухвали Львівського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року заявник не виконав у визначений строк і не надав доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Заявником було порушено вимогу щодо дотримання строку на апеляційне оскарження і в подальшому не надано доказів, які б підтвердили поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ГУ ПФУ у Львівській області на ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 червня 2019 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 березня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 04 червня 2019 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян