Справа № 601/1228/18
Провадження № 6/601/24/2019
У Х В А Л А

26 червня 2019 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду,

- за участю заявника ОСОБА_1

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про розстрочку виконання рішення Кременецького районного суду по справі № 601/1228/18 за позовом АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Заявник посилається на те, що 31.10.2018 року Кременецьким районним судом винесено по даній справі рішення, яким в задоволенні позовних вимог АТ «Укрсоцбанк» відмовлено. 22 січня 2019 року Тернопільський апеляційний суд виніс постанову якою рішення Кременецького районного суду скасував та ухвалив у справі нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитом в сумі 10 504,88 доларів США та судовий збір в сумі 7339,93 грн.. На підставі даного рішення 08.02.2019 року Кременецьким районним судом видано виконавчий лист № 601/1228/18 та банком направлений на примусове виконання. 23.04.2019 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження про стягнення із заявника вищевказаної заборгованості. На даний час заявник не має можливості відразу сплатити всю суму боргу згідно рішення суду, він не отримує постійних доходів, починаючи з 2014 року тяжко хворіє на хворобу серця, йому замінили два серцеві клапани, оформляє групу інвалідності. За 2018 рік ним, як фізичною особою підприємцем, отримано загальний обсяг виручки від реалізації товарів та послуг в розмірі 907 265 грн., чистий прибуток від здійснення підприємницької діяльності становить 30% від цієї суми. Просить розстрочити виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості по справі № 601/1228/18 на 12 місяців рівними частками по 900,00 доларів США в місяць.

В судовому засіданні заявник подану заяву підтримав та просить її задовольнити.

Приватний виконавець Мелих А.І. в судове засідання не з`явився, однак надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутності та просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки на забезпечення виконання грошових зобов`язань боржника перед банком, ОСОБА_1 передано в іпотеку АТ «Укрсоцбанк» нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення та земельну ділянку. Згідно висновків про вартість вказаного майна, забезпеченого іпотекою нерухомого майна достатньо для виконання рішення суду шляхом примусової реалізації такого майна на електронних торгах.

Так, відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», передбачено, що місцевий суд є судом першої інстанції і здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Варто зазначити, що суд у вирішенні цих питань повинен також враховувати те, що обставини, за яких виконання рішення неможливе, повинні існувати насправді, в реальності, та безпосередньо перешкоджати його виконанню в строки, в обсязі та в порядку, визначені у рішенні. Тому суд не може вважати підставами для надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, зміни чи встановлення способу і порядку його виконання обставини, які зумовлені суб`єктивним фактором.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року №14 встановлено, що судам у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відсточку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконується частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76, 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог, що є неприпустимим.

Приватним виконавцем не надано суду доказів того, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист про звернення стягнення за заставне майно, що передане ОСОБА_1 в іпотеку АТ «Укрсоцбанк» та не представлено доказів того, що у ОСОБА_1 є інше майно (окрім того, яке перебуває в іпотеці) на яке можна звернути стягнення.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, які свідчать про тяжкий стан здоров"я ОСОБА_1 та у своїй сукупності і взаємозв`язку вказують на наявність правових і фактичних підстав для розстрочки виконання рішення суду у справі № 601/1228/18, а також бажання боржника повернути заборгованість стягувачу, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити шляхом розстрочення виконання судового рішення терміном на 12 місяців з дня ухвалення рішення, тобто до 26.06.2020 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 23, 76, 81, 435 ЦПК України, ст. 22 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 124 Конституції України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду - задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 22.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитом в сумі 10 504,88 доларів США та судовий збір в сумі 7339,93 грн., терміном на 12 (дванадцять) місяців шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 900 ( дев`ятсот) доларів США з дня ухвалення рішення, тобто до 26.06.2020 року

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п?ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: