Номер провадження: 22-ц/813/2765/19
Номер справи місцевого суду: 495/7343/17
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа - Білгород-Дністровський РВ ДМС України в Одеській області про усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2017 рокупозовну заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа - Білгород-Дністровський РВ ДМС України в Одеській області про усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійснені позивачами - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 права власності - володіння, користування та розпорядження 20/100 частками житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - 20/100 частками житлового будинку АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2017 року в частині визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в 20/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 та винести рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.01.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа - Білгород-Дністровський РВ ДМС України в Одеській області про усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.01.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеда С.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа - Білгород-Дністровський РВ ДМС України в Одеській області про усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2017 року, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суд.

В судове засідання, призначене на 20.06.2019 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору міни від 22.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2161, позивачам на праві спільної власності 20/100 частками житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2012 року шлюб між сторонами було розірвано.

Вказана частина житлового будинку зареєстрована за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.01.2012 року, що підтверджується витягом № 32974271, реєстраційний номер 3401934 (а.с.9).

У вказаній частині житлового будинку зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .

За твердженням позивачів, на даний час відповідач ОСОБА_1 у будинку не проживає, за комунальні послуги не сплачує, будь-які речі відповідача у житловому будинку відсутні.

Відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого своїми діями створює перешкоди у здійснені прав власника позивачам, які не можуть вільно розпоряджатися будинком.

Позивачка ОСОБА_3 неодноразово зверталася до правоохоронних органів, щодо протиправних дій відповідача по відношенню до неї, що підтверджується повідомленнями, витягом з кримінального провадження № 0002958, постановами про відмову у порушенні кримінальної справи від 15.09.2011 року, 19.12.2011 року, 25.01.2012 року, 22.02.2012 року, 23.03.2012 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 фактично не мешкає в житловому приміщенні, що розташоване за адресою: по АДРЕСА_1 , а тому вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа - Білгород-Дністровський РВ ДМС України в Одеській області про усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є такими, що підлягають задоволенню.

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні ними права власності щодо володіння, користування та розпорядження 20/100 частками житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, посилаючись на положення ст. 321, 391,405 ЦК України, ст. 116,156 ЖК України.

Так, статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Однак, при винесенні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не взято до уваги, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ними 28.08.2015 рокубуло укладено договір №175 про здачу житлового приміщення піднаймачеві (наймачеві) (а.с. 11,12).

Згідно з вище укладеним договором №175, ОСОБА_3 було здано у найм ОСОБА_1 на постійній основі житлове приміщення.

Згідно п.1 Договору, квартплата не передбачалася.

Більш того, вказаний Договір №175 був завірений Комунальним підприємством «ЖЕО №1» та зареєстрований 28.08.2015 року в Білгород - Дністровській об`єднаній державній податковій інспекції під №587.

Тобто, договір №175 про здачу житлового приміщення піднаймачеві (наймачеві) є дійсним. Даних про те, що він припинив свою дію чи є розірваним сторонами у встановленому законом порядку або визнаним недійсним, матеріали справи не містять.

Правовідносини найму (оренди) житла регулюються главою 59 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

За частиною 1 статті 158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Таким чином, оскільки відповідач займає спірне приміщення на підставі договору під найму (найму) безстроково та безоплатно, що було волевиявленням ОСОБА_3 , тому позовні вимоги позивачів, заявлені на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України та ст.ст. 116, 156 ЖК України задоволенню не підлягають.

Більш того, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням керувався ст. 71 ЖК України, вимоги згідно якої не заявлялись.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже ст. 71 ЖК України стосується збереження жилого приміщення за наймачем або членом його сім`ї в будинках державного і громадського фонду, а ст. 405 ЦК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в приватному жилому фонді.

Ці норми закону є гарантією житлових прав громадян, тимчасово відсутніх у місці постійного проживання, однак вони встановлюють різну правову природу та особливості припинення права користування жилим приміщенням.

Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України.

Визнавши відповідача таким, що втратив право користування житлом в будинку на підставі ст.ст.71, ЖК України, суд першої інстанції не врахував, що зазначеними нормами права регулюється користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського жилого фонду.

Позивачі відповідно до договору міни від 22.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2161, на праві спільної власності володіють 20/100 частками житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником житла не позбавляє права колишнього члена сім`ї власника на користування житлом.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до пункту 4 статті 31 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Отже, оскільки відповідач вселився та зареєстрований у спірному будинку, як член сім`ї, з яким після розлучення було укладено позивачкою договір №175 про здачу житлового приміщення відповідачеві, як піднаймачеві (наймачеві) постійно та безоплатно, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачами не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог про усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення порушив норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2017 року - скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа - Білгород-Дністровський РВ ДМС України в Одеській області про усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 704 грн. (сімсот чотири грн.) в рахунок відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.07.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда