Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 607/14918/15-ц

провадження № 61-5488св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Гулька Б. І., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3на рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2016 року у складі колегії суддів: Парандюк Т. С., Дикун С. І., Храпак Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК «Країна») про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних нарахувань, трьох процентів річних, відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 06 листопада 2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), винним у вчиненні якої визнано водія ОСОБА_4, цивільна відповідальність якого застрахована у ПАТ «СК «Країна». ПАТ «СК «Країна» проведено поверхневий огляд пошкодженого транспортного засобу, за результатами якого страховою компанією вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 6 944,88 грн без врахування ПДВ і з ПДВ 8 333,85 грн. Вказану суму перераховано страховою компанією на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал Моторс» (далі - ТОВ «Кристал Моторс»), яке здійснило ремонт пошкодженого автомобіля. Згідно з висновком авто-товарознавчого експерта ОСОБА_5 вартість матеріального збитку станом на момент ДТП становить 14 965,92 грн, а вартість необхідного відновлювального ремонту автомобіля для усунення наявних пошкоджень та його відновлення становила 13 552,25 грн. Для проведення необхідного ремонту ОСОБА_3 за особисті кошти придбав капот автомобіля вартістю 9 315,00 грн, яку просив стягнути із відповідача.

Відповідач порушив терміни виплати суми страхового відшкодування, тому згідно з вимогами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та ЦК України нарахував пеню за період з 20 лютого 2015 року по 25 серпня 2015 року (186 дні) у сумі 2 680,26 грн, а також інфляційні втрати в сумі 484,38 грн і три проценти річних у розмірі 148,08 грн за прострочення виконання грошового зобов'язання за 186 дні згідно з положеннями статті 625 ЦК України. Внаслідок несвоєчасної і не в повному обсязі сплати суми страхового відшкодування позивачу завдано моральну шкоду у розмірі 32 256,00 грн, оскільки він і члени його сім'ї не мали можливості через неправомірні дії страхової компанії використовувати автомобіль. Просить стягнути вартість експертного дослідження в сумі 700,00 грн та 3 500,00 грн за надання правової допомоги.

Короткий зміст рішеннясуду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто із ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_3 9 315,00 грн страхового відшкодування. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У частині позову ОСОБА_3 про стягнення з ПАТ «СК «Країна» 2 680,26 грн пені, 484,38 грн інфляційних втрат, трьох процентів річних, 32 256,00 грн на відшкодування моральної шкоди, 700,00 грн витрат на експертизу відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що витрачені ОСОБА_3 грошові кошти на придбання капоту, який внаслідок ДТП є деформований та підлягає заміні, підлягають відшкодуванню, що підтверджено висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 18 грудня 2014 року № 926/14, виготовленого за заявою ОСОБА_3 експертом-автотоварознавцем ОСОБА_5

Справа розглядалася судами неодноразово.

Короткий зміст рішеннясуду апеляційноїінстанції

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2016 рокурішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 січня 2016 року в частині стягнення із ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_3 9 315,00 грн страхового відшкодування, 3 500,00 грн витрат на правову допомогу скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

17 жовтня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3

У листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ПАТ «СК «Країна» на касаційну скаргу ОСОБА_3

16 березня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу призначено до судового розгляду.

У січні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що сума страхового відшкодування повністю покриває суму пред'явлених вимог, тому підстав для звернення позивачем до винної особи у скоєному ДТП немає.

Апеляційний суд не забезпечив належне дослідження доказів у справі та безпідставно застосував до спірних правовідносин положення статті 1194 ЦК України.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

Заперечення ПАТ «СК «Країна» на касаційну скаргу ОСОБА_3 мотивовано тим, що заявник ототожнив різні поняття, а саме страхову виплату (страхове відшкодування) та страхову суму (страховий ліміт).

Судом апеляційної інстанції встановлено факт виконання відповідачем зобов'язань за полісом та згідно із Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд апеляційної інстанції виконав вимоги ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції немає.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що06 листопада 2014 року близько 16 год 05 хв. у с. Смиківці Тернопільського району ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «ЗІЛ-ММ3554М», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом не переконався у безпеці руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та допустив наїзд на транспортний засіб, припаркований позаду, внаслідок чого автомобіль марки «Тойота королла» отримав механічні пошкодження.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності № 7420333 страхувальник ОСОБА_4 застрахував цивільну відповідальність забезпечуваного транспортного засобу марки «ЗІЛ-ММ3554М» державний номерний знак НОМЕР_1 у ПАТ «СК «Країна».

07 листопада 2014 року ОСОБА_3, як потерпіла особа, подав повідомлення про ДТП до ПАТ «СК «Країна», у якому зазначив про пошкодження переднього бампера, капота двигуна, передньої правої фари.

07 листопада 2014 року складено акт огляду транспортного засобу, у якому зафіксовано пошкодження: капот двигуна деформований, бампер передній потертості лакофарбового покриття, блок-фара права (а. с. 78-80).

Відповідно до звіту від 12 січня 2015 року № 10552, складеного оцінювачем ТзОВ «Експертум-АВЕ» ОСОБА_6 на замовлення ПАТ «СК «Країна», матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу «Тойота королла» складає 8 333,85 грн з урахуванням ПДВ, без урахування ПДВ 6 944,88 грн. Вартість матеріального збитку визначена на підставі акта огляду транспортного засобу та фотографій.

Платіжним дорученням від 10 березня 2015 року № 24466 ПАТ «СК «Країна», на рахунок ТОВ «Кристал моторс» перераховано 8 333,85 грн на здійснення ремонтних робіт автомобіля «Тойота королла».

ОСОБА_3 замовив авто-товарознавче дослідження у судового експерта ОСОБА_5, який склав висновок від 18 грудня 2014 року № 926/14 та визначив вартість матеріального збитку станом на момент ДТП у розмірі 14 965,92 грн. Висновок зроблено на підставі огляду транспортного засобу, у якому зазначено про необхідності заміни кришки капота, яка є деформована у вигляді об'ємного згину та плавно подібної рівнонаправленої деформації з порушенням геометричних параметрів.

Факт придбання капота двигуна підтверджено рахунком від 22 квітня 2015 року № ТР076519С, квитанцією від 23 квітня 2015 року про перерахунок 9 315,00 грн, видатковою накладеною від 12 травня 2015 року № ТР049166S.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача ТР чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 32.7 статті 32 Закону відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу;

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Згідно із пунктом 1.6. Методики величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно із пунктом 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

За змістом пункту 8.6.2. Методики величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується: у разі заміни окремих складників, що не потребують пофарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції надав оцінку висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 18 грудня 2014 року № 926/14, який надано з проведенням огляду автомобіля у присутності власника автомобіля ОСОБА_3 та представника ПАТ «СК» Країна», а також звіту від 12 січня 2015 року № 10552, виконаного на підставі акта огляду і фотографій транспортного засобу.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив звіт ТОВ «Експертум-АВЕ» від 12 січня 2015 року, оскільки визначення пошкоджень здійснено оцінювачем Стрілець А. В. виключно з фотографій та згідно з відомостей акта огляду транспортного засобу від 07 листопада 2014 року.

Суд першої інстанції взяв до уваги висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 18 грудня 2014 року № 926/14. У судовому засіданні експерт-автотоврознавець підтвердив факт огляду пошкодженого автомобіля, виявленні пошкодження автомобіля.

Суд першої інстанції виходив із вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота королла» внаслідок ДТП у розмірі 14965,92 грн, які необхідні для відновлювального ремонту автомобіля.

Дійшовши всиновку, що сума страхового відшкодування визначена відповідно до норм чинного законодавства, а у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), апеляційний суд , апеляційний суд, взявши до уваги висновок Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс 14, не надав належну оцінку обом висновкам щодо розміру збитку, досліджених оцінених судом першої інстанції, та не виклав мотиви, чому висновок № 926/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 18 грудня 2014 року є таким, що не відповідає Методиці, чи у конкретному випадку нараховується величина втрати товарної вартості чи така не нараховується.

Суд апеляційної інстанції не обґрунтував належним чином надання переваги звіту ТОВ «Експертум-АВЕ» від 12 січня 2015 року перед висновком експерта-автотоварознавця ОСОБА_5 від 18 грудня 2014 року. Апеляційний суд, взявши до уваги звіт ТОВ «Експертум-АВЕ» від 12 січня 2015 року та здійснивши посилання лише на різницю у звітах щодо вартості матеріалів пошкодженого майна, необхідних для ремонтного відновлення, не спростував вказані висновки суду першої інстанції, здійснив переоцінку доказів без належного на те мотивування.

Представник відповідача не спростував висновок№ 926/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 18 грудня 2014 року щодо визначення розміру відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Тойота королла».

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, з урахуванням обов'язку страховика, передбаченого положеннями статей 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодувати шкоду, завдану майну ОСОБА_3 внаслідок ДТП, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, яке помилково скасовано судом апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 413 ЦПК України встановивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції необхідно скасувати, а рішення суду першої інстанції - залишити в силі.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З огляду на скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, судові витрати у розмірі 589,00 грн, сплачені ОСОБА_3 за перегляд справи у суді касаційної інстанції, підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна».

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2016 року скасувати, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2016 року залишити в силі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_3судові витрати у розмірі 589 (п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: Б. І. Гулько

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г.І. Усик