Ухвала

29 липня 2019 року

м. Київ

справа № 207/1898/18

провадження № 61-13841ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_1 , на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 рокуу справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатну дружину до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на неї як матері, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 з 27 вересня 2014 року. В шлюбі народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Вона, тобто позивачка, не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач, згідно діючого законодавства, повинен сплачувати також їй, як непрацездатній дружині, аліменти або надавати матеріальну допомогу добровільно. Але добровільно матеріальну допомогу на її утримання відповідач не надає. Таким чином, вона має право на стягнення аліментів на своє утримання як непрацездатна дружина, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 рокупозов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на непрацездатну дружину ОСОБА_3 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати (доходів) щомісячно, починаючи з 06 червня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, тобто до досягнення дочкою сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , віку трьох років. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року в частині присудженого до стягнення розміру аліментів з ОСОБА_1 на непрацездатну дружину ОСОБА_3 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною - змінено, зменшено з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітної плати (доходів). У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 15 липня 2019 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_5 . ,на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018, у якій просить відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Указує, що суди не дослідили обставини, що мають значення для справи та не надали належної правової оцінки всім доказам. Вважає, що суди визначили занадто обтяжливий розмір аліментів та не звернули увагу на те, що на даний час ОСОБА_1 не працює та не отримує доходів, у зв`язку із захворюванням знаходиться на утриманні своїх батьків. Крім того, до суду не надано доказів проживання неповнолітньої ОСОБА_4 разом із матір`ю.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення ухвалені у справі про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Отже, справа № 207/1898/18 не є справою з ціною позову, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 207/1898/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_1 , на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 рокуу справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар