Справа № 344/6100/17
Провадження № 22-ц/4808/775/19
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Бабій О.М. 5 квітня 2019 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 10 квітня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного бюро судово-медичної експертизи про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Обласного бюро судово-медичної експертизи про скасування наказу начальника Обласного бюро судово-медичної експертизи №37/К від 19.04.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» як незаконного, стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що з 24.11.2014 року працює на посаді лікаря судово-медичних експертиз відділу чергових судово-медичних експертів та молодших медичних сестер з неповним робочим днем. Свою роботу виконував своєчасно та якісно, однак особисте відношення начальника бюро Іваськевича І. Б . було упереджене. Як наслідок, 02.09.2015 року керівником було ініційовано та винесено наказ про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Продовжуючи здійснювати свою трудову діяльність, він почав звертати увагу на порушення трудових прав начальником бюро, які носили триваючий характер. Вважає, що як результат помсти за перевірку Управлінням держпраці начальником було ініційовано та організовано комісію, на обговорення якої винесено питання щодо допущення порушення строків проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4 ; з наказом про створення комісії його не ознайомлено. За результатами проведення службової перевірки винесено наказ №37/К від 19.04.2017 року про застосування дисциплінарного стягнення. На його думку, оскаржуваний наказ є необґрунтованим, без посилання на пункти посадової інструкції чи Правил внутрішнього трудового розпорядку, форма та зміст наказу суперечить вимогам п.п. 22 та 23 Постанови №9 від 06.11.1992 року. Вважає, що незважаючи на значний обсяг роботи, ним не пропущено строк виконання експертизи трупа ОСОБА_4 , оскільки фактично він закінчив оформляти висновок на третій день після отримання всіх результатів досліджень, якщо не враховувати період перебування у відрядженні. Однак, таке відношення начальника змушує постійно переживати за своє збереження на посаді в установі, а це в свою чергу відображається на здоров`ї та сімейних відносинах. Розмір моральної шкоди в сумі 3000 грн. вважає співмірним та достатнім для повернення у звичайний стан.

22.05.2019 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву, зазначив, що не підтримує вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди.

12.06.2017 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, просив також скасувати накази начальника Обласного бюро судово-медичної експертизи №42/К від 02.06.2017 року, №43/К від 02.06.2017 року, №44/К від 02.06.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» як незаконні; скасувати наказ начальника Обласного бюро судово-медичної експертизи №45/К від 06.06.2017 року «Про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України з посади лікаря судово-медичного експерта відділу чергових судово-медичних експертів та молодших медичних сестер» як незаконний; поновити позивача на посаді лікаря судово-медичного експерта відділу чергових судово-медичних експертів та молодших медичних сестер з 07.06.2017 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; провести повний розрахунок нарахованої, але не виплаченої суми у зв`язку із звільненням; стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Вказані оскаржувані накази №42/К, №43/К та №44/К від 02.06.2017 року незаконними, винесеними із порушенням строків застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Зазначає, що його не було ознайомлено із підставами надання письмових пояснень, все робилось таємно, в той час коли він перебував у відрядженні або на навчанні. Всупереч законодавству його притягнуто до відповідальності тричі за одне і теж правопорушення - порушення одномісячного строку проведення судово-медичних експертиз трупів. При обранні виду стягнення не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Форма наказу про звільнення не відповідає вимогам п. 3 ст. 40 КЗпП України, є незрозумілою підстава звільнення. Також з позивачем не проведено розрахунку в день звільнення, а з вини відповідача йому та його сім`ї завдано моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 5 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На його думку, судом не враховано, що дані порушення виникли не з його вини, а є наслідком халатного виконання своїх посадових обов`язків завідувачем відділу судово-медичних експертиз трупів, оскільки під час перебування позивача у відрядженні завідувач відділу був зобов`язаний негайно усно повідомити керівника бюро ОБМСЕ, а письмово - орган, який призначив проведення експертизи, однак не зробив цього. З наведеного випливає, що всі подальші дії керівництва бюро щодо створення комісії, проведення службової перевірки та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани є протиправними та незаконними.

При цьому вважає, що суд не врахував, що його тричі притягнуто до відповідальності за одне і те ж правопорушення - за неповідомлення усно керівника та особи, яка призначила експертизу про причини затримки її виконання.

Вважає, що в листі слідчого Сосяка Н.В. не ставилася вимога про проведення службової перевірки відносно особи, яка допустила затягування строків проведення експертизи, та притягнення винної особи до відповідальності, а є листом інформаційного характеру, який стосується функціонування та виконання судових експертиз у відділенні судово-гістологічної експертизи, до якого апелянт не має жодного відношення.

Вказує, що оскаржувані накази відповідача винесені з порушенням строку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Також його не було ознайомлено із підставами надання письмових пояснень, що є порушенням його прав.

Крім того, вважає, що судом не було взято до уваги той факт, що форма і зміст наказу про звільнення не відповідають встановленим вимогам.

На підставі наведеного вважає своє звільнення незаконним, а також зазначає, що діями відповідача йому та його сім`ї завдано моральну шкоду.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду від 5 квітня 2019 року та постановити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Обласне бюро судово-медичної експертизи подало відзив на апеляційну скаргу, вважає, що оскаржуване рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що позивач не навів допустимих доказів, які б спростовували факт порушення ним трудової дисципліни, а також не зазначає в чому саме по відношенню до нього відповідач допустив порушенням норм трудового права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом №132/к від 27.11.2014 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Обласне бюро судово-медичної експертизи на посаду судово-медичного експерта відділу чергових судово-медичних експертів та молодших медичних сестер з 01.12.2014 року.

Наказом №37/К від 19.04.2017 року ОСОБА_1 було оголошено догану у зв`язку з грубим порушенням Наказу МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року №6, а саме: п. 3.7, п. 3.8 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п. 1.34 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи» (т. 1 а.с. 27-28, 89).

Наказом №42/К від 02.06.2017 року позивачу оголошено догану у зв`язку з порушенням наказу МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року №6 при виконанні судово-медичної експертизи трупа №38 від 18.01.2017 року, а саме: п. 3.7, п. 3.8. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п. 1.34 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи» (т. 1, а.с. 59-60, 177-178).

Наказом №43/К від 02.06.2017 року позивачу оголошено догану у зв`язку з порушенням наказу МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року №6 при виконанні судово-медичної експертизи трупа №45 від 23.01.2017 року, а саме: п. 3.7, п. 3.8. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п. 1.34 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи» (т. 1, а.с. 61-62, 179-180).

Наказом №44/К від 02.06.2017 року позивачу оголошено догану у зв`язку з порушенням наказу МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року №6 при виконанні судово-медичної експертизи трупа №51 від 25.01.2017 року, а саме: п. 3.7, п. 3.8. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п. 1.34 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи» (т. 1, а.с. 63-64, 181-182).

Наказом №45/К від 06.06.2017 року позивача звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України (т. 1, а.с. 65-66).

Крім того судом встановлено, що 10.01.2017 року до ОБСМЕ поступила на виконання постанова слідчого про проведення експертизи трупа ОСОБА_4 (№28 в Журналі реєстрації експертиз (досліджень), речових доказів (об`єктів дослідження) та документів у відділенні судово-медичної токсикології (т. 1 а.с. 79-80, т. 3, а.с. 14), 17.01.2017 року - трупа ОСОБА_5 (№38) (т. 3, а.с. 16), 21.01.2017 року - трупа ОСОБА_6 (№45) (т. 3, а.с. 17), 24.01.2017 року - трупа ОСОБА_7 (№51) (т. 3, а.с. 19).

Виконання вказаних експертиз було доручено позивачу.

Встановлено також, що наказом ОБСМЕ №23/В від 06.02.2017 року ОСОБА_1 було зараховано на цикл тематичного удосконалення «Судово-медична експертиза транспортної травми»: з 06.02.2017 року по 20.02.2017 року - за заочною формою з елементами дистанційного навчання; з 20.02.2017 року по 08.03.2017 року - відряджено на кафедру судової медицини НМАПО на очну частину навчання (т. 1, а.с. 14).

Наказом №38/В від 06.02.2017 року ОСОБА_1 відряджено м. Київ в Національну медичну академію післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика на передатестаційний цикл «Судово-медична експертиза» з 12.03.2017 року по 12.04.2017 року (т. 1, а.с. 16).

05.04.2017 року до відповідача надійшов лист слідчого Слідчого управління Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області Сосяка Н.В. щодо роз`яснення причин порушення термінів виконання судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4 та пришвидшення виконання даної експертизи (т. 1, а.с. 24, 81).

На підставі вказаного листа 10.04.2017 року ОБСМЕ було видано Наказ №12 про створення комісії для проведення перевірки підстав порушення термінів виконання судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 22-23, 82).

13.04.2017 року комісією складено Акт №1 про те, що цього ж дня о 10-00 год. лікарю судово-медичному експерту ОСОБА_1 під час проведення службової перевірки за фактом листа слідчого СУ ГУ НП в Івано-Франківській області Сосяка Н.В. про порушення термінів виконання судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4 запропоновано надати пояснення комісії до кінця робочого дня. Станом на 11-00 год. 13.04.2017 року ОСОБА_1 не надав пояснення, причину не повідомив та покинув робоче місце, про що свідчить запис в журналі обліку робочого часу (т. 1, а.с. 83).

Згідно копії пояснення медичного реєстратора ОСОБА_8 від 13.04.2017 року ОСОБА_1 приніс на реєстрацію пояснюючу записку з приводу службової перевірки 13.04.2017 року о 15 год. 07 хв. (т. 1, а.с. 84).

У своїх поясненнях від 13.04.2017 року позивач вказав, що ним в телефонному режимі було повідомлено слідчого Сосяка Н.В. та його керівника про продовження строків проведення експертизи у зв`язку з відрядженням експерта (т. 1, а.с. 88, 154).

13.04.2017 року начальнику Івано-Франківського ОБСМЕ була подана доповідна записка в.о. завідувача відділу експертизи трупів Когут М.Б. про те, що 11.01.2017 року судово-медичним експертом ОСОБА_1. розпочата судово-медична експертиза трупа ОСОБА_4 . Однак, ні до 06.02.2017 року (до початку курсів ТУ), ні 09-10.03.2017 року після закінчення курсів ТУ, перебуваючи на робочому місці, судово-медичний експерт ОСОБА_1 не закінчив дану експертизу, та не повідомляв ні його, ні слідчого про потребу продовження термінів виконання експертизи у зв`язку з наступним перебуванням на курсах з 13.03.2017 року (т. 1, а.с. 85).

Актом службової перевірки від 14.04.2017 року встановлено порушення, допущені експертом ОСОБА_1 ., а саме: не повідомлення про причини затримки виконання експертизи трупа ОСОБА_4 . Позивач ознайомлений з даним актом 19.04.2017 року (т. 1, а.с. 25-26, 86-87).

21.04.2017 року начальнику Івано-Франківського ОБСМЕ була подана доповідна записка в.о. завідувача відділу експертизи трупів Когут М.Б. про те, що під час перевірки термінів виконання експертиз судово-медичним експертом відділу чергових судово-медичних експертів ОСОБА_1 виявлено, що Висновок експерта №38 від 18.01.2017 року, Висновок експерта №45 від 23.01.2017 року, Висновок експерта №51 від 25.01.2017 року, Висновок експерта №55 від 27.01.2017 року не закінчені в терміни згідно вимог Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Про причини затримки виконання вказаних експертиз експерт не повідомляв ні його усно, ні слідчого письмово (т. 1, а.с. 183).

25.04.2017 року ОСОБА_1 надано пояснення щодо причин порушення термінів вищезазначених експертиз (т. 1, а.с. 192).

Актом службової перевірки від 26.04.2017 року засвідчено порушення судово-медичним експертом ОСОБА_1. термінів виконання вищевказаних експертиз та неповідомлення ним про причини затримки їх виконання (т. 1, а.с. 184-185).

04.05.2017 року та 05.05.2017 року позивачу були адресовані повідомлення №1 та №2 про необхідність надання письмових пояснень щодо причин неповідомлення начальника ОБСМЕ та слідчого про перевищення строків проведення судово-медичних експертиз трупів №38 від 18.01.2017 року та №45 від 23.01.2017 року, які він отримав 05.05.2017 року (т. 1, а.с. 186-187), а 31.05.2017 року - повідомлення №3, №4, №5 та №6 щодо причин неповідомлення про перевищення строків проведення судово-медичних експертиз трупів №38 від 18.01.2017 року та №45 від 23.01.2017 року, №51 від 25.01.2017 року та №55 від 27.01.2017 року (т. 1, а.с. 188-191).

05.05.2017 року ОСОБА_1 з приводу повідомлення №1 письмово повідомлено начальника ОБСМЕ про те, що у зв`язку з великим обсягом роботи за своїми посадовими обов`язками пояснення ним будуть надані пізніше (т. 1, а.с. 193).

Заявами від 01.06.2017 року ОСОБА_1 повідомив, що залишає за собою право не надавати будь-яких пояснень щодо повідомлень №3-№6 (т. 1, а.с. 194-197).

06.06.2017 року начальник ОБСМЕ Іваськевич І.Б. звернувся до голови профспілкового комітету із поданням щодо надання згоди на звільнення лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 198-200).

Того ж дня головою профкому ОБСМЕ позивачу було адресовано повідомлення №1 з проханням з`явитися 06.06.2017 року на засідання профспілкового комітету з приводу подання начальника Обласного бюро судово-медичної експертизи про дачу згоди на звільнення (т. 1, а.с. 67, 201).

Згідно копії витягу із протоколу засідання профспілкового комітету обласного бюро судово-медичної експертизи №4 від 06.06.2017 року надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України (т. 1, а.с. 202).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач допустив порушення трудової дисципліни при виконанні ним трудових обов`язків на посаді судово-медичного експерта відділу чергових судово-медичних експертів та молодших медичних сестер ОБСМЕ, що призвело до неодноразового накладення на нього відповідачем дисциплінарного стягнення у вигляді догани. При накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем було дотримано процедури, визначеної ст. 149 КЗпП України. Також відповідачем дотримано вимог законодавства про працю при звільненні позивача, тому підстав для скасування наказу та поновлення позивача на роботі, стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу немає. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що з ним не проведено повного розрахунку при звільненні. А оскільки судом не встановлено порушення роботодавцем законних прав позивача, то вимога про відшкодування моральної шкоди також не містить правових підстав для її задоволення.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір (ст. 139 КЗпП України).

Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу (ст. 140 КЗпП України).

Частиною 1 ст. 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани чи звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

Пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За змістом ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 3 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

При цьому систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 за час перебування на посаді судово-медичного експерта відділу чергових судово-медичних експертів та молодших медичних сестер Обласного бюро судово-медичної експертизи набули систематичного характеру.

Так, до позивача неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, а саме: видано розпорядження про попередження від 23.09.2015 року (т. 1, а.с. 224), застосовано догану 02.09.2015 року (т. 1, а.с. 232), застосовано догану 13.10.2016 року (т. 1, а.с. 211), застосовано догану 19.04.2017 року, застосовано догани 02.06.2017 року.

Обґрунтовуючи позов та подану апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилався на те, що заходи дисциплінарної відповідальності 19.04.2017 року та 02.06.2017 року застосовані до нього незаконно, без його вини, оскільки порушення строків проведення еспертизи трупів ним допущено у зв`язку з перебуванням у відрядженні чи на навчанні. Крім того, такі порушення не потягли за собою жодних негативних наслідків, а оголошення догани є виявом особистої неприязні до нього начальника Івано-Франківського ОБСМЕ.

Однак, як вбачається з копій оскаржуваних наказів від 19.04.2017 року та від 02.06.2017 року заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани застосовані до позивача за порушення ним п. 3.7, п. 3.8 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи; п. 1.34 Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи (т. 1, а.с. 89, 177-182).

Пунктами 3.7, 3.8 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6, п. 1.34 Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів в бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6 передбачено, що Підсумки експертизи повинні складатися не пізніше ніж через три доби після закінчення всіх експертних досліджень з обов`язковим зазначенням дати закінчення експертизи. Проведення експертизи повинно бути закінчене протягом одного місяця з дня отримання від органів дізнання, попереднього слідства або суду всіх необхідних матеріалів. При перевищенні експертом встановлених строків він повинен дати усне роз`яснення причин затримки начальнику бюро і направити про це письмове повідомлення особі, яка призначила експертизу.

У своїх поясненнях від 25.04.2017 року ОСОБА_1 зазначав про причини порушення термінів проведення експертизи, однак не пояснив чому він не повідомив про такі причини відповідних суб`єктів (т. 1, а.с. 192), а від дачі пояснень на відповідні повідомлення №3-№6 позивач відмовився (т. 1, а.с. 194-197).

В поясненнях від 13.04.2017 року щодо порушення термінів виконання судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4 позивач вказав, що ним в телефонному режимі було повідомлено слідчого Сосяка Н.В. та його керівника про продовження строків проведення експертизи у зв`язку з відрядженням експерта (т. 1, а.с. 88, 154), однак такі повідомлення не можна вважати належними в розумінні п.п. 3.7, 3.8 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи та п. 1.34 Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів в бюро судово-медичної експертизи.

Як зазначено в листі слідчого Слідчого управління Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області Сосяка Н.В. від 05.04.2017 року, від винесення слідчим постанови про призначення судово-медичної експертизи в слідче управління ГУ НП в Івано-Франківській області та в Івано-Франківський ВП ГУНП від експерта не надходило жодних листів, у яких було би вказано, що виконання даної постанови неможливо закінчити в одномісячний термін, або щоб надати експерту необхідні матеріали для закінчення проведення даної експертизи (т. 1, а.с. 24, 81), а в суді першої та апеляційної інстанцій позивач не заперечував, що ним не подавалось з даного приводу усних пояснень начальнику бюро та письмових повідомлень особі, яка призначила експертизи.

Посилання позивача на перебування у вказаний час у відрядженні та на навчанні суд не бере до уваги, так як такі можуть бути підставою для порушення строків провендення експертизи, однак не є перешкодою повідомлення уповноважених осіб про перевищення встановлених строків. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач був присутній на робочому місці 09.03.2017 року та 10.03.2017 року після закінчення курсів ТУ, однак не повідомляв ні начальника, ні слідчого про потребу продовження термінів виконання експертизи трупа ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 85), а згідно наданої представником відповідача копії Довідки Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика ОСОБА_1 навчався в академії на циклі тематичного удосконалення «Судово-медична експертиза транспортної травми» з 06.02.2017 року по 20.02.2017 року за заочною формою з елементами дистанційного навчання у форматі «он-лайн».

Таким чином апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено наявність порушень трудової дисципліни в діях позивача, а останнім належними та допустимими доказами такі не спростовано.

Твердження апелянта про відсутність в його діях вини та відсутність негативних наслідків вказаних порушень суд не бере до уваги, оскільки в трудовому праві вина працівника при вчиненні дисциплінарного правопорушення може виступати і як умисел, і як необережність. Необережність характеризується тим, що працівник, який вчинив дисциплінарний проступок, передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї поведінки, але легковажно розраховував на їх відвернення або не передбачав можливість таких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити. Здебільшого дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто відсутність поважних причин невиконання посадових обов`язків при усвідомленні наслідків своєї поведінки у такому разі свідчить про наявність вини працівника.

При цьому порушення строків досудового розслідування у кримінальному провадженні в даному випадку безумовно вказує на високу ступінь тяжкості вчиненого проступку та заподіяну ним шкоду.

Посилання апелянта на те, що його всупереч законодавству тричі притягнуто до відповідальності за одне і теж правопорушення, також не заслуговують на увагу, оскільки до позивача перед звільненням застосовувалися дисциплінарні стягнення у вигляді догани за різні дисциплінарні проступки, вчинені в різний проміжок часу, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. При цьому на час вчинення позивачем наступного дисциплінарного проступку попередні, в силу вимог статті 151 КЗпП України, не були погашені, що свідчить про те, що позивача було звільнено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувані накази відповідача винесені з порушенням строку притягнення до дисциплінарної відповідальності також спростовуються матеріалами справи, із яких вбачається, що про вчинення даних правопорушень стало відомо із листа слідчого Сосяка Н.В. від 05.04.2017 року та доповідної записки від 21.04.2017 року відповідно, факт порушень посадових обов`язків позивача встановлено актами службових перевірок від 14.04.2017 року та від 26.04.2017 року, а пояснення були надані ОСОБА_1 13.04.2017 року, 25.04.2017 року та 01.06.2017 року.

Що стосується тверджень апелянта про порушення вимог трудового права при винесенні наказу про звільнення, то такі не підтверджені належними доказами. Позивач викликався на засідання профкому (т. 1, а.с. 201), копію повідомлення отримав, що підтверджується його підписом, мав можливість виступити на засіданні профкому, про що свідчить копія витягу з протоколу від 06.06.2017 року (т. 1, а.с. 202), а також у встановленому порядку ознайомлений із наказом про звільнення (т. 1, а.с. 65-66).

Також позивачем не доведено, що з ним не проведено повного розрахунку при звільненні.

Згідно Довідки про доходи від 25.01.2019 року №2/516 ОСОБА_1 з грудня 2016 року по травень 2017 року нарахована заробітна плата у сумі 19123,55 грн. (т. 4, а.с. 31).

Будь-яких доказів того, що вказані кошти не були виплачені позивачу він не представив.

Таким чином, місцевий суд правомірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, то слід зазначити, що в даному випадку така є похідною від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказу про звільнення, поновлення на роботі, а тому до задоволення також не підлягає.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на його правильність не впливають та не свідчать про порушення місцевим судом норм процесуального права або про неправильне застосування ним норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 5 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 липня 2019 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Ясеновенко