справа №619/3253/18
провадження №4-с/619/15/19
У Х В А Л А

19 липня 2019 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Остропілець Є.Р.

за участю: секретаря судового засідання - Суржкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис А.С. на дії державного виконавця.

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис А.С. на дії державного виконавця.

Заявник посилається на те, що 27.12.2018 Дергачівським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист №619/3253/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 704,80 грн. 01.02.2018 представником стягувача було направлено поштою заяву на примусове виконання виконавчого листа №619/3253/18, що виданий Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 704,80 грн. для відкриття виконавчого провадження. Судом разом з виконавчими листами було надано довідку, відповідно до яких суд надіслав запит з метою отримання інформації про РНОКПП боржника, однак ДФС не може надати РНОКПП боржника з причини: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати. Таким чином, з метою захисту інтересів стягувача відповідно до п. 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», представник стягувача у вищенаведеній заяві просив надіслати відповідні запити з метою отримання інформації щодо РНОКПП боржника. 21.02.2019 представником стягувача було отримано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання №3438 від 12.02.2019 від Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Згідно повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання №3438 від 12.02.2019, головний державний виконавець Сприндис А.С. за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа, прийнято рішення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі відсутня інформація про ідентифікаційний код боржника. Державний виконавець не повернув вищенаведений виконавчий лист. Вищенаведена позиція державного виконавця не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до положення п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягував не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 зазначеного закону у виконавчому документі зазначаються ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб- платників податків). Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові №471/283/17-ц від 22 серпня 2018, частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до абз. 9, 10, 11 п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на відмову у відкритті виконавчого провадження за відсутності індивідуального ідентифікаційного номеру боржника фізичної особи, судам слід враховувати правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 25.06.2014 справа № 6-62цс14. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №6-62цс14 від 25.06.2014, ч. 1 ст. 18 Закону №606-ХІV містить вимоги до виконавчого документа, у якому, зокрема, має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону в разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогами ст.18 цього ж Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону №606- ХІV надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови у відкритті державним виконавцем виконавчого провадження. Враховуючи зазначену позицію, Верховним Судом України було проаналізовано попередню редакцію Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999). Однак, узгоджується така позиція ВСУ і з положенням Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ (у чинній редакції). Так положення статті 18 передбачає, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Відсутність у виконавчому листі (документі) відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання, а діючий Закон України «Про виконавче провадження» зобов`язує державного виконавця вжити усілякі заходи для захисту інтересів стягувача, виконувати свою роботу своєчасно, неупереджено та ефективно, що надає йому право самостійно одержувати інформацію для проведення виконавчих дій.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, просив розглядати справу у його відсутність за наявними в матеріалах справи документами.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Представник заінтересованої особи Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності заінтересованих осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що 27.12.2018 Дергачівським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист №619/3253/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 704,80 грн.

Згідно повідомлення головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ у Харківській області Сприндис А.С. від 12.02.2019 ОСОБА_1 повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону, оскільки у виконавчому документі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті).

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 4 Закону встановлено вимоги до виконавчого документа, де в п.4 ч.1 передбачено, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Разом із тим п.3 ч.3 ст. 18 Закону з метою захисту інтересів стягувача виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків) боржника не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові №471/283/17-ц від 22 серпня 2018, частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до абз. 9, 10, 11 п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на відмову у відкритті виконавчого провадження за відсутності індивідуального ідентифікаційного номеру боржника фізичної особи, судам слід враховувати правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 25.06.2014 справа № 6-62цс14.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов» проти України суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь - якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення «Іммобільяре Саффі проти Італії»). Згідно п. 18 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України. Виходячи зі змісту даної статті, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27.12.2018 по справі №619/3253/18 за позовом до ОСОБА_2 було прийнято рішення, а саме: стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у розмірі 40533,36 грн. Рішення набрало законної сили 27.12.2018.

27.12.2018 Дергачівським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист у справі №619/3253/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Частинами 1, 2 ст. 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, рішення головного державного виконавця Сприндис А.С. про повернення виконавчого документа без виконання з підстав не зазначення у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника є неправомірним.

Керуючись ст.ст. 4, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис А.С. щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неправомірними.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндис А.С. про повернення виконавчого документу по справі №619/3253/18 виданого 27.12.2018 стягувачу без прийняття до виконання від 12.02.2019 №3438.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо в Харківський апеляційний суд шляхом подачі в 15-денний термін апеляційної скарги з дня її проголошення, а особами, які приймають участь у справі, але не були присутні при оголошенні ухвали у той же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя Є. Р. Остропілець