Справа № 302/463/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,

за участі секретаря Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, на ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2018 року (головуючий суддя Цімбота В.І.) у справі за заявою ОСОБА_3 про поновлення строку для предявлення до виконання виконавчого листа та скасування постанови державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

05.10.2018 ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просила поновити строк для предявлення до виконання виконавчого листа № 302/463/14-ц Міжгірського райсуду від 08.10.2014 та скасувати постанову державного виконавця від 27.04.2015 про закінчення виконавчого провадження по цьому виконавчому листу.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17.10.2018 заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Поновлено строк для предявлення до виконання виконавчого листа № 302/463/14-ц Міжгірського райсуду від 08.10.2014 (повторно). Визнано такою, що втратила юридичну силу постанову державного виконавця Шуберт С.Б. від 27.04.2015 про закінчення виконавчого провадження № 302/463/14-ц від 08.10.2014 у звязку із скасуванням судового рішення, що було підставою для закінчення виконавчого провадження. У решті вимог ОСОБА_3 відмовлено.

На дану ухвалу подала апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування та порушення судом норм процесуального права, у звязку з чим просить скасувати ухвалу місцевого суду та в задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_3 пропустила строк для оскарження постанови державного виконавця; неможливо розглядати вимоги про скасування постанови державного виконавця разом із заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання; виконавчий лист можливо було предявити до виконання у строк до 27.05.2017, а заявник пропустив строк його предявлення без поважних причин.

ОСОБА_3 ухвалу місцевого суду не оскаржувала.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які взяли участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.06.2014 у справі № 302/463/14-ц позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не використовувати спірну земельну ділянку в 0,1048 га, урочище «Берце» села Пилипець Міжгірського району, що належить на праві власності ОСОБА_3, для проходу, проїзду чи використання такої для гірськолижного спуску відпочивальників бази відпочинку «Шепіт Карпат» с. Пилипець без згоди ОСОБА_3 Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено (т. 1 а.с.48-49).

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 29.07.2014 рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.06.2014 змінено. Виключено з другого абзацу резолютивної частини зазначеного рішення Міжгірського районного суду слова «ОСОБА_4 та». Зобовязано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою, розташованою в Міжгірському районі, с. Пилипець, урочище «Берце», кадастровий номер ділянки :01:001:0066 шляхом знесення розташованих на ній стовпів-опор гірськолижної канатної дороги. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (т. 1 а.с.91-93).

08.10.2014 Міжгірським районним судом було видано виконавчий лист у справі № 302/463/14-ц (а.с. 118 т. 2).

В подальшому ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 29.07.2014.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 03.04.2015 заяву ОСОБА_1 задоволено. Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 29.07.2014 скасовано у звязку з нововиявленими обставинами. Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.06.2014 скасовано. Ухвалено у справі нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 відмовлено (т. 1 а.с.222-228).

Постановою державного виконавця від 27.04.2015 закінчено виконавче провадження № 45059175 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 302/463/14-ц, виданого 08.10.2014 Міжгірським районним судом, у звязку з тим що рішення скасовано апеляційним судом (т. 2 а.с. 110).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 03.04.2015 скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду (т. 2 а.с. 26-28).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 26.05.2016 заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 29.07.2014 залишено без змін (т. 2 а.с. 102-104).

Таким чином рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.06.2014 залишилося в силі у незміненій частині та мало виконуватися із урахуванням змін згідно рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 29.07.2014 щодо усунення перешкод ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення розташованих на ній стовпів-опор гірськолижної канатної дороги.

Також встановлено, що у грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Пилипецька сільська рада, відділ Держземагенства у Міжгірському районі про встановлення земельного сервітуту щодо опор гірськолижного витягу наявних на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3

Рішенням Міжгірського районного суду від 26.05.2015 у справі № 302/1464/14-ц позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено постійний безоплатний земельний сервітут для експлуатації і обслуговування двох наявних опор канатно-буксировального гірськолижного витягу, встановлених на земельних ділянках кадастрові № № :01:0010039 і :01:0010040 в ур. "Берце" в с.Пилипець Міжгірського району, що належить на праві оренди ОСОБА_1, згідно додаткової угоди до договору оренди землі від 01.06.2010 р. № 006 з правом використання земельної ділянки площею 0,1048 га в ур."Берце" с.Пилипець Міжгірського району, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №9227527, виданого 12.07.2012 р. у виді проходу, проїзду (витягу) лижників у період з 01 грудня по 01 квітня поточних років з відновленням попереднього стану земельної ділянки для її цільового використання ОСОБА_3 після закінчення зимнього періоду.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 04.12.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Міжгірського районного суду від 26.05.2015 скасовано. Ухвалено у справі нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено (т. 2 а.с.125-127).

Постановою Верховного суду від 16.04.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 04.12.2017 залишено без змін (т. 2 а.с.129-131).

Частиною першою статті 433 ЦПК України встановлено, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У виконавчому листі у справі № 302/463/14-ц, виданому 08.10.2014 Міжгірським районним судом - зазначено строк предявлення до виконання до 30.07.2015.

Тобто, такий строк сплинув до моменту постановлення ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 26.05.2016, що позбавляє можливості стягувача предявити його до виконання.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України в діючій редакції, ст. 18 ЦПК України судове рішення є обов'язковим і підлягає до виконання.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), 19 березня 1997 року), зазначає, що відповідно до усталеного прецедентного права пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

На даний час рішення суду у справі № 302/463/14-ц за позовом ОСОБА_3 залишається не виконаним.

Заявник вказувала, що між сторонами протягом 2015-2018 років існував спір щодо тієї самої земельної ділянки (справа № 302/1464/14-ц) ОСОБА_1 просила встановити земельний сервітут щодо опор гірськолижного витягу, наявних на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3

Отже, від вирішення цього спору залежало питання чи залишаються розміщеними на земельній ділянці ОСОБА_3 опори гірськолижного витягу.

Позов ОСОБА_1 було задоволено рішенням Міжгірського районного суду від 26.05.2015. Рішення апеляційного у цій справі, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено, було постановлено 04.12.2017. Остаточне рішення у справі № 302/1464/14-ц було прийняте Верховним Судом 16 квітня 2018 року.

З заявою по поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_3 звернулась 05 жовтня 2018 року.

Зважаючи на встановлене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо поновлення ОСОБА_3 строку для предявлення до виконання виконавчого листа № 302/463/14-ц Міжгірського райсуду від 08.10.2014.

Посилання апелянта на те, що скарга на дії державного виконавця (постанову про закінчення виконавчого провадження) не може розглядатися разом в одному провадженні із заявою про поновлення строку для предявлення до виконання виконавчого листа, не спростовує висновків місцевого суду, який залишив без задоволення відповідні вимоги ОСОБА_3

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що відпала підстава, яка існувала на час винесення державним виконавцем постанови від 27.04.2015 про закінчення виконавчого провадження № 302/463/14-ц від 08.10.2014, оскільки рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 29.07.2014 залишено без змін. Проте місцевий суд безпідставно зазначив в резолютивній частині оскаржуваної ухвали про визнання такою, що втратила юридичну силу постанову державного виконавця Шуберт С.Б. від 27.04.2015 про закінчення виконавчого провадження № 302/463/14-ц від 08.10.2014 у звязку із скасуванням судового рішення, що було підставою для закінчення виконавчого провадження.

Зважаючи на викладене, ухвалу суду першої інстанції, через порушення норм процесуального права, слід змінити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та виключити з резолютивної частини ухвали вказівку щодо втрати юридичної сили постановою державного виконавця Шуберт С.Б. від 27.04.2015 про закінчення виконавчого провадження № 302/463/14-ц від 08.10.2014 у звязку із скасуванням судового рішення, що було підставою для закінчення виконавчого провадження.

В решті ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.4 ч. 1 ст. 376 ст. 381, 382 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2018 року змінити, виключивши з резолютивної частини ухвали вказівку щодо втрати юридичної сили постановою державного виконавця Шуберт С.Б. від 27.04.2015 про закінчення виконавчого провадження № 302/463/14-ц від 08.10.2014 у звязку із скасуванням судового рішення, що було підставою для закінчення виконавчого провадження.

В решті ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2019 року.

Головуюча:

Судді: