РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 01 квітня 2019 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Свій позов мотивувала тим, що 22 листопада 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №346.

Від спільного подружнього життя у них 26 серпня 2004 року народилася дочка ОСОБА_3 та 14 грудня 2009 року народився син ОСОБА_4.

Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на отримання дітей, та взагалі ніякої допомоги не надає, хоча спроможний надавати таку допомогу, не приймає участі у вихованні дітей. Їхні діти повністю перебувають на її утриманні. Їй одній важко утримувати дітей , так як вона працює майстром з благоустрою КП «Полігон» і отримує заробітну плату практично в мінімальному розмірі. Відповідач нещодавно звільнився з військової служби у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років і в даний час є військовим пенсіонером, тобто він має постійний, регулярний дохід. Враховуючи важке матеріальне становище, просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6, в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви сторін, де ОСОБА_1 та ОСОБА_1 просять справу розглядати за їх відсутності.

При цьому, позивач позовні вимоги підтримала і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, дочки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6, в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, з дня подачі заяви в суд і до досягнення дітьми повноліття, а відповідач позов визнає, також зазначає, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних права обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України (далі -СК України).

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2003 року.

Від спільного подружнього життя у них 26 серпня 2004 року народилася дочка ОСОБА_3 та 14 грудня 2009 року народився син ОСОБА_4, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ЕГ № 138907, серії І- №108427.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України,батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Діти проживають з матірю та перебувають на її утриманні.

В сил статті 51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина.

Стаття 59 Закону України «Про освіту» передбачає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Отже, батьки зобов'язані, постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім'ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв, виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни, сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу, виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

На підставі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відтак судом встановлено, що обовязок щодо утримання, виховання, навчання та розвиток дитини покладений законодавством на обох батьків.

У відповідності до ч.ч.1 та 2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

На підставі ч.2 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-VIII установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів » у 2018 році, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення зОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття, чи зміни матеріального стану платника аліментів.

Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Позов було подано до суду 01 квітня 2019 року, а тому аліменти слід стягувати з цієї дати.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.12,13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст.180-183, 191 СК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4), в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6), аліменти на утримання неповнолітніх дітей, дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути зОСОБА_2 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України , до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка була відсутня в судовому засіданні під час проголошення рішення, у цей же строк з дня його отримання.

Головуючий /-/-підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер