КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8523/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Шахової О.В., Вербової І.М.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Піхур О.В. 27 березня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановив:

В серпні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити йому додатковий строк для звернення до Одинадцятої Державної нотаріальної контори у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_4 . На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склала на його користь заповіт.

Вказує, що з 07 жовтня 2013 року (по час подання позову) утримується в ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України.

Заявою від 24 лютого 2017 року, що посвідчена начальником ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України, звернувся до Першої Державної нотаріальної контори із повідомленням про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його бабусі. Листом цієї нотаріальної контори від 07 березня 2017 року заява направлена за належністю до Одинадцятої Державної нотаріальної контори, якою 15 березня 2017 року надано відповідь про пропуск шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Зазначає, що та обставина, що він утримується у ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України стала причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2019 року позовні вимоги задоволено, визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Посилається на те, що заява від 24 лютого 2017 року про прийняття спадщини фактично була направлена 02 березня 2017 року, тобто поза межами шестимісячного строку, і поважних причин цьому не зазначено.

Окрім того, вказує, що відповідач просила про розгляд справи спочатку з посиланням на поважні причини (несвоєчасна обізнаність про провадження справи у суді, смерть чоловіка), проте судом відмовлено у цьому.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до части 1 та 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, що строк для прийняття спадщини було ним пропущено з поважної причини.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть.

На момент смерті ОСОБА_4 на праві власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , у якій вона проживала та була зареєстрована, що підтверджується даними свідоцтва про право власності на житло із написом на зворотному боці щодо спадкування частини квартири, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 серпня 2018 року та довідкою КК "Центр комунального сервісу" від 19 листопада 2016 року.

Інша 1/2 частина квартири на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується даними свідоцтва про право власності на житло із написом на зворотному боці щодо спадкування нею частини квартири, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 серпня 2018 року.

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 належить в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_1 ..

На випадок своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 складено заповіт, згідно із яким все своє майно вона заповіла ОСОБА_3 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. та зареєстрованого в реєстрі за №127.

Відповідно до інформації ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України, що міститься у відповіді від 08 червня 2018 року №11089 на адвокатський запит, ОСОБА_3 , 1987 року народження, утримується в ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України з 07 жовтня 2013 року по теперішній час.

24 лютого 2017 року ОСОБА_3 складено заяву на адресу Першої Київської державної нотаріальної контори, у якій він повідомляє, що приймає спадщину після смерті його бабусі ОСОБА_4 Заява посвідчена начальником ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України 24 лютого 2017 року.

Супровідним листом від 24 лютого 2017 року ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України заява направлена до Першої Київської державної нотаріальної контори, де і була зареєстрована 06 березня 2017 року.

Супровідним листом від 07 березня 2017 року Перша Київська державна нотаріальна контора направила заяву за належністю до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з тих підстав, що цією нотаріальною конторою 21 листопада 2016 року заведена спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 .

В свою чергу Одинадцята Київська державна нотаріальна контора листом від 15 березня 2017 року на адресу ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України повідомила ОСОБА_3 про пропуск строку для прийняття спадщини та про наявність спадкоємця, який подав заяву про прийняття спадщини впродовж строку встановленого законом.

З цього листа також убачається, що ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України фактично направила заяву ОСОБА_3 02 березня 2017 року.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №1032/2016 до майна померлої ОСОБА_4 , окрім вище встановлених обставин також убачається наступне.

21 листопада 2016 року до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Канівець О.В. подано заяву про прийняття спадщини.

03 серпня 2017 року Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв`язок із спадкодавцем.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1268 ЦК України:

1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

4. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із частина 1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачено наступне:

1. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

2. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

3. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи убачається, що спадщина відкрилась 26 серпня 2016 року, а останнім днем в межах шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини є 26 лютого 2017 року (неділя).

Заява про прийняття спадщини ОСОБА_3 вчинена 24 лютого 2017 року, а адміністрацією місця його утримання фактично була направлена на адресу нотаріальної контори 02 березня 2017 року.

Згідно із положеннями ст.254 ЦК України до строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Частиною п`ятою цієї статті установлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до п.3.23глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Статтею 255 ЦК України передбачено, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Відповідно до установлених обставин справи ОСОБА_3 своєчасно, до закінчення шестимісячного строку, вчинив заяву про прийняття спадщини, проте така із зволіканням, з незалежних від нього причин, була направлена адміністрацією місця утримання ОСОБА_3 через установи зв`язку, що зумовило відповідні правові наслідки.

Встановлені обставини дають підстави для висновку про те, що позивач, перебуваючи в ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України, має певні обмеження, у тому числі у доступі до вільного надіслання поштової кореспонденції, відтак суд апеляційної інстанції погоджується з обставинами поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилання скаржника на правовий висновок, зроблений у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2018 року у справі №712/656/15-ц, суд апеляційної інстанції уважає помилковим, оскільки обставини справи, що перебувала на розгляді Верховного Суду, не є тотожними обставинам у цій справі.

Щодо доводів скаржника про те, що ОСОБА_1 просила про розгляд справи спочатку у зв`язку із залученням її як відповідача та з посиланням на поважні причини (несвоєчасна обізнаність про провадження справи у суді, смерть чоловіка), проте судом відмовлено у цьому, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.198 ЦПК України у зв`язку із заміною неналежного відповідача, залучення співвідповідача такі особи мають право подати клопотання про розгляд справи спочатку не пізніше двох днів з дня вручення відповідної ухвали. Якщо таке клопотання не буде подане у вказаний строк, суд продовжує розгляд справи.

При поданні позовної заяви ОСОБА_1 була визначена як третя особа. Про відкриття провадження у справі останній стало відомо не пізніше 20 листопада 2018 року, що убачається з даних заяви про повідомлення адреси для листування. Більш ранішніх документів, які б підтверджували отримання нею судової кореспонденції, матеріали справи не містять.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 06 грудня 2018 року, за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 залучено як відповідача у справі. В подальшому ОСОБА_1 викликано до суду на 27 березня 2019 року, але в статусі третьої особи, що убачається з судової повістки. Проте додатком до судової повістки є ухвала суду від 06 грудня 2018 року про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду. В ухвалі зазначено про таку процесуальну дію як залучення ОСОБА_1 до участі у справі в статусі відповідача.

Зазначені документи ОСОБА_1 отримано в лютому 2019 року (12 або 15, напис нерозбірливий), що убачається з даних зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення.

18 грудня 2018 року та 11 березня 2019 року ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами справи.

27 березня 2019 року представником ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку для подання клопотання про розгляд справи спочатку та саме клопотання. В обґрунтування поважності причин пропуску строку вказано на юридичну необізнаність ОСОБА_1 та смерть її чоловіка 10 грудня 2018 року.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 27 березня 2019 року, у задоволенні цього клопотання відмовлено.

Згідно із положеннями частин 2 та 3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Судом апеляційної інстанції не установлено в доводах апеляційної скарги наявності таких обставин (порушень норм процесуального права), які могли б бути підставою для скасування рішення суду. Скаржник при цьому не вказує на наслідки, до яких призвели дії суду, які він уважає порушенням норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що процесуальні порушення не можуть бути наслідком відмови у задоволенні позовних вимог, якщо такі ґрунтуються на матеріальному законі та самі по собі підлягають задоволенню.

Окрім того, ОСОБА_1 забезпечено всю повноту можливостей реалізовувати процесуальні права, зокрема заперечувати проти позову та подавати відповідні докази проти нього.

На стадії апеляційного перегляду рішення скаржник у повному обсязі реалізувала свої права і свободи, клопотань чи додаткових доказів, які не були розглянуті судом першої інстанції, нею не подавалось.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 березня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 липня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Шахова

І.М. Вербова