Справа № 175/3056/19
Провадження № 2/175/844/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

28 листопада 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новоолександрівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Новоолександрівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 28.05.2019 року. На даний час у належному йому домоволодінні зареєстровані: дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та колишня невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2013 року шлюб між моїм сином ОСОБА_4 та невісткою ОСОБА_2 було розірвано та починаючи з 2012 року вона в будинку не проживає та її особисті речі там відсутні, проте у добровільному порядку відповідачка знятися з реєстрації відмовляється. Разом з тим, позивач зазначив, що несе додаткові витрати по сплаті комунальних послугах, та інші витрати на будинок через реєстрацію відповідачки, тому він змушений звернутися до суду з вимогами про визнання відповідачки такою, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

До початку відкритого судового засідання представник позивача надав письмову заяву у якій вимоги підтримали у повному обсязі, розгляд справи просили проводити без їх участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та відповідачеві визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачка у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.

У відкрите судове засідання відповідачка не з`явилася з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.

До початку відкритого судового засідання третя особа Новоолександрівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області надала заяву, в якій просили справу розглянути без їх участі та не заперечували проти заочного розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом від 28.05.2019 року, серія та номер 1-1580 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно відомостей отриманих з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 .

Проте, як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідачка за місцем свої реєстрації, починаючи з 2012 року не проживає та її особисті речі там відсутні, що підтверджується заявою від 24.07.2019 року , про те, що ОСОБА_2 дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать сусіди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Частиною 1 ст. 156 ч. 1 ст. 165 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Це дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України). Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом (ч.4 ст.9 ЖК України). У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання ,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» за №2 від 12 квітня 1985 року зазначено, що судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 роз`яснив наступне: «Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить віл вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP, ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилам приміщенням: про визнання особи безвісно відсутньою: про оголошення фізичної особи померлою».

ВСУ зазначив: «Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрацію (ВСУ від 16.11.2016 року №6-709цс16).

Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016року №207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради).

Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки на користь позивача повинно бути стягнено сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 386, 391, 393, 405 ЦК України, 263-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новоолександрівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття її з реєстрації за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) суму судового збору у розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Бойко