Житомирський апеляційний суд
Категорія 57 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.,

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 04 лютого 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Полонця С.М. у м.Житомирі

у цивільній справі №295/17880/18 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про визнання іпотеки припиненою, -

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, вимоги якого в подальшому уточнив (а.с. 17-21), та просив припинити (скасувати) заборону на нерухоме майно квартиру, адреса: АДРЕСА_1 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 3513600 зареєстровано 26.07.2006 року за №3513600 реєстратором: Приватним нотаріусом Сєтаком В.Я. на підставі договору іпотеки р.11097, 25.07.2006 року ПН Сєтак В. ОСОБА_2 .; припинити (скасувати) іпотеку в державному реєстрі іпотек за №3513785 зареєстровану 16.03.2007р. реєстратором: Приватним нотаріусом Орловою Т.Є. на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, р.351, 352, Приватний нотаріус ДМНО Козіна А.А.

В обгрунтування заявлених вимог зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_2 . 25.07.2006 року між ним та ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено кредитний договір ZRH0GK00003380 строком до 24.07.2021 року. В забезпечення виконання зобов`язань позичальником за вищезазначеним кредитним договором між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» 25.07.2006 року було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, предметом якого є зазначена вище квартира. В подальшому ПАТ КБ «ПриватБанк» відступив своє право вимоги по вказаному кредитному договору та договору іпотеки «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файнес №1 ПІЕЛСІ». На даний час «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файнес №1 ПІЕЛСІ» ліквідовано без правонаступництва, тому це є підставою для припинення іпотеки. На цій підставі він звернувся до Департаменту реєстрації Житомирської міської ради із заявою про припинення обтяження, проте йому було відмовлено. Посилаючись на зазначені обставини, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить згадане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до мотивів позовної заяви.

Позивачі не скористалися своїм правом, передбаченим ст. 361 ЦПК України, та не подала відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. ст. 367 ЦПК України, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 25.07.2006 року між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір ZRH0GK00003380 строком до 24.07.2021 року.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальником за вищезазначеним кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 25.07.2006 року було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_2 .

У зв`язку з посвідченням вищевказаного договору іпотеки 25.07.2006 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. накладено заборону відчуження вищезазначеної квартири, яка належить ОСОБА_1 , до припинення дії договору іпотеки, зареєстровану в реєстрі за №11098.

В подальшому, на ПАТ КБ «ПриватБанк» підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 19.02.2007 року відступило право вимоги за вказаним кредитним договором та договором іпотеки, р.351, 352 «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ».

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.11.2014 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. на підставі наведеного 16.03.2007 року на квартиру, що є предметом іпотеки, в Державному реєстрі іпотек зареєстровано іпотеку (реєстраційний номер обтяження 3513785) та іпотекодержателем зазначено «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1 PLC), яке не є резидентом України (а.с. 26-27).

Звертаючись до суду із позовом позивач вказав, що оскільки «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» ліквідовано без правонаступництва, останній не заявляв до нього вимоги щодо невиконання договірних зобов`язань, а тому існують підстави припинення іпотеки згідно вимог ст. 17 ЗУ «Про іпотеку».

Разом із тим, Департамент реєстрації Житомирської міської ради у своєму листі №450 від 08.11.2018 року на звернення ОСОБА_1 про зняття заборони відчуження майна від 01.11.2018 року вказав, що з огляду на положення ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» встановлення факту припинення іпотеки та заборони на нерухоме майно можливе лише після встановлення факту припинення зобов`язань за кредитним договором № ZRH0GK00003380 від 25.07.2007 року, а тому факт припинення кредитних зобов`язань та як наслідок іпотеки мають встановлюватися в судовому порядку. Таким чином вирішення питання щодо скасування записів про іпотеку, що містяться в Державному реєстрі прав, можливе лише після встановлення факту припинення зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами (а.с. 11).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності обставин, передбачених ст.17 Закону України «Про іпотеку», як підстав для припинення іпотеки, а також ліквідації юридичної особи нерезидента іпотекодержателя «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1 PLC) без правонаступництва.

Проте, в повній мірі погодитися з висновками суду неможливо, виходячи із наступного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України у вказаній редакції). Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).

За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

У справі, що переглядається позивач клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Оскільки позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, так як відповідач, здійснюючи функції державного реєстратора розглянув заяву про зняття заборони відчуження майна у відповідності до вимог закону, та на підставі положень ЗУ «Про іпотеку» надав обгрунтовану відповідь щодо умов можливості проведення зняття заборони відчуження майна за викладених вище обставин, Департамент реєстрації Житомирської міської ради ніяким чином не порушує цивільних прав позивача на нерухоме майно, оскільки в силу вказаних вище норм належним відповідачем є особа, за якою зареєстроване речове право на це майно.

На вказані обставини суд першої інстанції увагу не звернув, що призвело до помилкового ухвалення рішення.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене із порушенням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позовних вимог з інших підстав.

Керуючись ст. 268,367,368,374,376,381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення - про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду .

Головуючий Судді