Ухвала

Іменем України

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 659/988/18

провадження № 61-6205ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі -Дніпровський РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області), мотивуючи заявлені вимоги тим, що на підставі рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 17 липня 2014 року сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно та в повному обсязі.

28 вересня 2018 року ОСОБА_1 отримав у державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, відповідно до якого станом на 01 вересня 2018 року борг становив 17 968,66 грн.

Вважає, що дії державного виконавця по складенню зазначеного розрахунку заборгованості є неправомірними, сам розрахунок - незаконним, оскільки проведений без відрахування утриманого з доходу податку та з урахуванням розміру середньої заробітної плати за 2015, 2016 роки.

Враховуючи, що він своєчасно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дочки, в тому числі під час роботи за кордоном, ухилятись від сплати аліментів не мав наміру, згідно довідки про розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2018 року борг складав 114,95 грн, просив: визнати дії старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області Гудзь А. М. по складанню довідки-розрахунку від 24 вересня 2018 року № 31363 про заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 вересня 2018 року у розмірі 17 968,66 грн неправомірними та скасувати цю довідку; визнати незаконними та скасувати постанови старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області Гудзь А. М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у праві полювання та у праві управління транспортними засобами від 02 жовтня 2018 року.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14 листопада 2018 року скаргу задоволено. Визнано дії старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області Гудзь А. М. по складанню довідки-розрахунку від 24 вересня 2018 року № 31363 по заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 станом на 01 вересня 2018 року у розмірі 17 968,66 грн неправомірними, довідку-розрахунок від 24 вересня 2018 року № 31363 скасовано, як незаконну. Визнано постанови старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області Гудзь А. М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, у праві полювання та у праві керування транспортними засобами від 02 жовтня 2018 року незаконними та скасовано їх.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги суд першої інстанції виходив з того, що старшим державним виконавцем згідно довідки від 24 вересня 2018 року № 31363 при визначенні заборгованості із сплати аліментів за період із січня 2015 року не доведено, що заявник приховував доходи чи ухилявся від сплати аліментів у зазначений період часу.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14 листопада 2018 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд апеляційної інстанції виходив з того, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, визначений Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заявник посилається на те, що він щомісяця сплачує аліменти на доньку у тому розмірі, який визначає йому державний виконавець згідно здійснених розрахунків за період з 2014 року по 01 березня 2019 року. Зазначає, що державним виконавцем безпідставно здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 10 липня 2014 року по 01 жовтня 2018 року без наявної заборгованості за минулі роки, без відрахування утриманого з доходу податку та неправомірно взято для розрахунку розмір середньої заробітної плати за 2015, 2016 роки.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Сторони виконавчого провадження, як це передбачає стаття 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімально гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 17 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10 липня 2014 року та до повноліття дитини.

Виконавчий лист про стягнення аліментів знаходиться на примусовому виконанні Дніпровського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області.

ОСОБА_1 у спірний період часу, із січня 2015 року, не працює та про наявність фактично отриманого доходу і джерела його надходження орган примусового виконання не повідомляє.

За заявою стягувача від 16 серпня 2018 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на підставі встановленого органом статистики розміру середньої заробітної плати.

Згідно інформації Головного управління статистики в Херсонській області від 17 жовтня 2018 року у м. Херсоні середньорічна заробітна плата у 2015 році становила 3 401,67 грн, у 2016 році - 4 509,96 грн; із першого кварталу 2017 року по другий квартал 2018 року середня заробітна плата визначалася щоквартально.

24 вересня 2018 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області Гудзь А. М. складено довідку-розрахунок № 31363, згідно якого аліменти ОСОБА_1 сплачувались щомісячно, станом на 01 вересня 2018 року заборгованість складає 17 968,66 грн.

Заперечуючи наведений розрахунок заборгованих сум ОСОБА_1 послався на ту обставину, що при визначенні суми щомісячних платежів необхідно вирахувати суму податків у розмірі 19,5 відсотків, які підлягають сплаті із визначеного виконавцем загального доходу платника, а із решти слід визначати 1/3 частину, яка підлягає сплаті стягувачу.

Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Наведений порядок визначення розміру аліментів передбачений у разі отримання платником доходів, що сплачуються із доходу після утримання обов`язкових податків і зборів, однак ОСОБА_1 таких платежів не здійснює, аліменти на утримання доньки сплачуються, виходячи із розміру середнього заробітку працівника у м. Херсоні.

У випадку, коли платник аліментів не працює, розмір щомісячних платежів встановлюється за приписами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та частини другої статті 195 СК України, згідно яких не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у даній місцевості на суму видатків, що зазвичай сплачуються із фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами частини першої статті 70 цього Закону.

Встановивши, що дії державного виконавця по нарахуванню заборгованості зі сплати аліментів узгоджуються із вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та статті 195 СК України і ОСОБА_1 зазначений розрахунок не спростований, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Апеляційний суд правильно також виходив з того, що ОСОБА_1 не надав жодних відомостей про фактично отриманий дохід за весь спірний період часу із січня 2015 року по 01 вересня 2018 року та фактично здійснював щомісячні платежі у розмірі меншому, ніж це було передбачено приписами абзацу першого частини другої статті 195 СК України. Розрахунок заборгованості визначений на 01 вересня 2018 року у розмірі 17 968,66 грн з тих підстав, що у розрахунковому періоді оновлені статистичні відомості про середньорічну заробітну плату в м. Херсоні.

Вжиття заходів примусового характеру, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у спірних правовідносинах не пов`язано із встановленням факту ухиляння платника аліментів від їх сплати. У разі визначення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів, визначальним є її розмір та факт перевищення суми відповідних платежів за певний період. Вказана заборгованість обчислюється із дня пред`явлення виконавчого документа до виконання. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики (частина четверта статті 394 ЦПК України).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, ухвалене у справі судове рішення не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик