Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 2/1517/33/2011
У Х В А Л А

про скасування заходів забезпечення позову

29.07.2019 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Паламарчук М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с.м.т. Окни з власної ініціативи суду питання про скасування заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 30.09.2010 року по справі №2-248, а саме у вигляді накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 -Золотіу ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

26.06.2019 року Красноокнянським районним судом Одеської області розглянуто скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України», ОСОБА_5 .

Під час розгляду вищезазначеної скарги судом було встановлено, що на майно ОСОБА_1 - ОСОБА_6 . крім арешту, який накладений постановами державного виконавця, також був накладений арешт на все майно ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 30.09.2010 року, справа №2-248 за заявою ОСОБА_5 , який на даний час є чинним. При цьому, судом також було з`ясовано, що виконавче провадження по виконанню ухвали суду від 30.09.2010 року по справі №2-248 у відділі виконавчої служби було знищене.

У зв`язку із вищевикладеним, ухвалою суду від 26.06.2019 року по справі №505/198/19, яка набрала законної сили 25.07.2019 року, суд прийшов до висновку щодо вирішення питання про скасуванням заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 30.09.2010 року по справі №2-248, а саме у вигляді накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 -Золотіу ОСОБА_2 . ОСОБА_7 .

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню питання про скасуванням заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали цивільної справи за №505/198/19 (провадження 4-с/506/1/19) суд прийшов до наступного висновку.

30.09.2019 року Красноокнянським районним судом Одеської області винесено ухвалу про забезпечення позову по справі №2/248 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про стягнення боргу за договором позики.

Дана справа за №2/248 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про стягнення боргу за договором позики перебувала в провадженні Красноокнянського районного суду Одеської області та згідно довідки наданої керівником апарату Красноокнянського районного суду Одеської області 2011 році була перереєстрована, в результаті чого справі присвоєно номер 2/1517/33/2011 /а.с.6/.

Відповідно до витягу копії рішення з бази «Д-3», 24 лютого 2011 року рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області по справі №2/1517/33/2011, позов ОСОБА_5 , задоволено частково та присуджено до стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 боргу у сумі 111550 грн,проценти за користування грошовими коштами 110000грн ,судові витрати по оплаті судового збору 1700 грн , витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн, а всього 223370 грн. /а.с. 7-8/.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , станом на 02.03.2018 року, ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 30.09.2010 року №2-248 накладено арешт на все рухоме майно, обтяжувачем якого є Відділ державної виконавчої служби Красноокнянського районного управління юстиції /а.с.№505/198/19, 8/.

Відповідно до листа Подільського МВДВС ГТУЮ в Одеській області, на виконанні у відділі ДВС Красноокнянського РУЮ знаходилися виконавчі провадження, де боржником значилась ОСОБА_9 , а саме: в/л №2/1517/302/11 від 07.12.2011 року Красноокнянського районного суду Одеської області про стягнення 18398, 73 грн. на користь Ощадбанку; в/л №2/1517/33/11 від 10.03.2011 року Красноокнянського районного суду Одеської області про стягнення 223370 грн. на користь ОСОБА_5 , які 06.01.2016 року було знищено, за розпорядженням №1 від 05.01.2016 року в.о. начальника ВДВС Котовського МРУЮ та виконавче провадження за ухвалою №2-248 від 30.09.2010 року Красноокнянського районного суду Одеської області про накладення арешту на все майно боржника по заяві ОСОБА_5 , яке було знищене 09.01.2014 року згідно розпорядження №1 від 08.01.2014 року начальника ВДВС Котовського МРУЮ /а.с.№505/198/19, 10/.

Відповідно до довідки, наданої керівником апарату Красноокнянського районного суду Одеської області від 25.07.2019 року цивільна справа №2/1517/33/2011 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_9 про стягнення боргу за договором позики 26.04.2018 року була знищена за актом №4, так, як закінчився термін строків зберігання справи /а.с.6/.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та відомостей з відповідних реєстрів виконавчих проваджень, виконавче провадження за ухвалою суду від 30.09.2010 року по справі 2-248 (після перереєстрації 2/1517/33/2011) у відділі виконавчої служби 09.01.2014 року було знищене. Крім того, виконавче провадження №25259212 по виконанню виконавчого документа, а саме виконавчого листа №2/1517/33/2011 від 10.03.2011 року виданого в результаті часткового задоволення рішенням суду позову ОСОБА_5 до ОСОБА_9 про стягнення боргу за договором позики, який був забезпечений ухвалою суду від 30.09.2010 року також 06.01.2016 року було знищене.

При цьому, цивільна справа №2/1517/33/2011 в Красноокнянському районному суді Одеської області за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_9 про стягнення боргу за договором позики, який був забезпечений ухвалою суду від 30.09.2010 року шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , в результаті розгляду якої було прийнято рішення на підставі якого видавався виконавчий лист №2/1517/33/2011 від 10.03.2011 року, також була знищена у зв`язку із закінченням термінів строків зберігання справи в архіві Красноокнянського районного суду Одеської області.

При цьому, як вбачається із витягу із спецпідрозділу автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно ОСОБА_9 , 17.03.2011 року до провадження державного виконавця Дорогова О.Б. надійшов виконавчий лист №2/1517/33/2011 від 10.03.2011 року від ОСОБА_5 про стягнення на її користь з ОСОБА_9 боргу 223370 грн., по якому 18.03.2011 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження №25259212 із накладенням арешту на майно боржника. 26.12.2011 року дане виконавче провадження було об`єднане із виконавчими провадженнями №30395855 та №32819733 по примусовому виконанню виконавчих листів №2/1517/302/2011 від 07.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_9 на користь ВАТ «Держощадбанк» 18398, 73 грн. у якості боргу та 424 грн в якості судового збору та зведене в одне виконавче провадження за №32819733 на загальну суму 242192,73 грн. 19.12.2012 року до відділу ДВС Красноокнянського РУЮ надійшла заява стягувача ОСОБА_5 про повернення виконавчого листа без подальшого виконання, у зв`язку із чим знято арешт з майна боржника, а саме із транспортного засобу у вигляді автомобіля. 23.12.2012 року стягнення виконавчого збору за постановою про стягнення виконавчого збору було скасоване, у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачові відповідно до п.1 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача).

24.12.2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (п.1 ч.1 ст.47) ЗУ « Про виконавче провадження» та 24.12.2012 року постановою державного виконавця виконавче провадження виділено із зведеного виконавчого провадження. /а.с. №505/198/19, 41-42/

Таким чином, судом встановлено, що останнім документом по виконавчому провадженні №25259212 за виконавчим листом №2/1517/33/2011 від 10.03.2011 року про стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_9 боргу 223370 грн. була постанова від 24.12.2012 року державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із надходженням заяви від стягувача ОСОБА_5 про повернення виконавчого листа без подальшого виконання.

Тобто, ініціатором припинення проведення виконавчих дій за вищезазначеним провадженням був стягувач, в якого на той час уже були відсутні будь-які вимоги до боржника ОСОБА_10 .

Крім того, під час розгляду скарги ОСОБА_11 на бездіяльність державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України», ОСОБА_5 , однією із вимог якої була вимога про скасування заходів примусового виконання рішення (арешту майна боржника), встановлених постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №252559212 від 18.03.2011 року, ОСОБА_5 жодного заперечення проти задоволення даної вимоги ОСОБА_9 до суду не надано.

Також на даний час ОСОБА_5 до суду не подано жодних доказів стосовно необхідності в існуванні арешту накладеного на майно ОСОБА_9 ухвалою суду від 30.09.2010 року про забезпечення позову.

При цьому, не зняття арешту з належного ОСОБА_9 майна створює перешкоди в реалізації нею права володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

Так, відповідно до ч.ч.1,5 ст.41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч.1 ст.321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до п.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

При цьому, відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Проаналізувавши наявні докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи №505/198/19, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких підстав для продовження існування арешту на майно заявника у зв`язку із відсутністю виконавчого провадження відносно ОСОБА_9 тим більше враховуючи, що по виконавчому провадженню по виконанню виконавчого документа в результаті задоволення рішенням суду позову, який забезпечувався ухвалою від 30.09.2010 року, було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із поданням відповідної заяви стягувачем та яке в подальшому також було знищене.

Тобто рішення суду від 24.02.2011 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про стягнення боргу за договором позики було повністю ОСОБА_12 ОСОБА_6 виконане.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, суд враховує, що позов в рамках забезпечення якого ухвалою суду від 30.09.2010 року вживались заходи забезпечення, було розглянуто по суті та рішення суду виконане, а цивільна справа та виконавчі провадження і стосовно виконання ухвали суду про забезпечення позову, і провадження стосовно виконання виконавчого листа знищені, а отже необхідності у застосуванні заходу забезпечення позову відпала, при цьому суд бере до уваги інтереси осіб, права яких можуть бути порушенні, у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на теперішній час відсутні підстави для подальшого застосування заходів забезпечення позову та наявність останніх перешкоджає дибець- ОСОБА_6 в реалізації його прав власника майна.

Відповідно до ч. 4 ст.158ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Таким чином, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Красноокнянського районнного суду Одеської області від 30.09.2010 року по справі №2-248 на майно ОСОБА_1 - ОСОБА_13 . ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 158, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 30.09.2010 року у вигляді накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 - ОСОБА_6 .

Копію ухвали про скасування заходів забезпечення позову після набрання законної сили надіслати всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя О. Л. Чеботаренко