ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Чернівці

Справа №720/1349/18

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Литвинюк І.М., Одинака О.О.

секретар Тодоряк Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2019 року, (головуючий у 1-й інстанції Вівчар Г.А.),

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20 січня 2017 року близько 16 год 40 хв на автодорозі Т-26-06 (Н-03) Новоселиця- Герца -КПП «Дяківці» на 2 км 100 м в межах населеного пункту с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Ауді А-6, державний реєстраційний номер Республіки Болгарія НОМЕР_1 , та автомобіля марки БМВ-520, державний реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Ауді А-6, законним володільцем якого є він на підставі довіреності.

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2017 року встановлено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

На момент даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована.

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/557/19 Категорія 30

Згідно висновку експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку № 20/17, завданого власнику автомобіля «Ауді А6», проведення належного ремонтного відновлення є технічно можливим, але економічно недоцільним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля на момент його пошкодження у ДТП в цінах на завершення виконання цього дослідження. Ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження становить 73350 грн.

Просив суд стягнути з МТСБУ на свою користь майнову шкоду за пошкодження вказаного транспортного засобу в розмірі 73350 грн.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 73350 грн та 733 грн витрат зі сплати судового збору.

На вказане рішення МТСБУ подало апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення норм матеріального права.

Доводи скарги мотивує тим, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Проте позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що саме з вини ОСОБА_2 сталося ДТП та внаслідок його неправомірних дій завдано шкоди позивачу. Письмові пояснення останнього щодо визнання себе винним у порушенні ПДР та пошкодженні автомобіля «Ауді А6», не є належним доказом його вини. Суд без достатніх на це підстав визнав винуватцем ДТП ОСОБА_2 .

Вважає, що у разі встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відшкодуванню підлягала б різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Разом з тим, вартість транспортного засобу до та після ДТП не встановлена, а тому відсутня можливість встановити розмір шкоди, яка може бути відшкодована позивачу.

Просить скасувати рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з даним висновком суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 січня 2017 року близько 16 год 40 хв на автодорозі Т-26-06 (Н-03) Новоселиця- Герца -КПП «Дяківці» на 2 км 100 м в межах населеного пункту с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Ауді А-6, державний реєстраційний номер Республіки Болгарія НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль було пошкоджено.

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2017 року адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Згідно постанови суду останній, уникаючи зіткнення з транспортним засобом марки BMW чорного кольору, виїхав у кювет, внаслідок чого його транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Висновком експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ауді А-6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , №20/17, внаслідок пошкодження у ДТП 20.01.2017 року, складеним експертом Юзвою С.Г. 1 березня 2017 року, встановлено, що проведення належного ремонтного відновлення досліджуваного автомобіля є технічно можливим, але економічно недоцільним, адже вартість його відновлювального ремонту після цього пошкодження перевищує його ж ринкову вартість на момент даного пошкодження. Таким чином, вартість матеріального збитку станом на час завершення виконання дослідження визначається в розмірі ринкової вартості цього автомобіля на момент пошкодження і становить 73350 грн.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується у зв`язку з неправомірними діями, особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено випадки, коли потерпілі мають можливість отримання відшкодування шкоди від МТСБ України.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно із статтею 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

З аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі, якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

Отже, розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Зазначений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176 цс 18.

З матеріалів справи не вбачається, чи при зверненні до страхової компанії ОСОБА_1 визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та чи згодний він був передати моторному транспортному страховому бюро залишки транспортного засобу.

Наданий позивачем розрахунок розміру відшкодування шкоди свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли потерпіла особа визнає належний йому автомобіль фізично знищеним і погоджується передати його залишки моторному транспортному страховому бюро.

Разом з тим, суд, ухвалюючи рішення про стягнення з МТСБУ вартості пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 до ДТП, залишив у його розпорядженні й працездатні складові цього автомобіля (його залишки).

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди.

Крім того, обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, ОСОБА_1 посилається на те, що учасником ДТП є ОСОБА_2 та саме з його вини сталася дорожньо-транспортна пригода. На підтвердження цього ним надано письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно з яким останній визнає себе винним у скоєнні ДТП.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частиною 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінюючи докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів вважає недоведеним факт спричинення ДТП з вини ОСОБА_2 , оскільки письмові пояснення останнього не містять серію та номер його паспорта, ву матеріалах справи відсутні докази належності автомобіля БМВ-520, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на праві власності чи іншому речовому праві ОСОБА_2 , постанова суду, якою закрито адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 , не містить висновків щодо участі у дорожньо-транспортній пригоді зазначеного вище автомобіля, не встановлено, хто керував транспортним засобом.

Крім того, з пояснень позивача та очевидців події ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вбачається, що вони ідентифікували транспортний засіб, який виїхав на зустрічну смугу руху.

Інші належні та допустимі докази вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів вважає, що суд без достатніх на це підстав визнав ОСОБА_2 винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20 січня 2017 року з участю автомобіля позивача.

З урахуванням викладених обставин справи та вимог закону апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_1 користь Моторного (транспортного) страхового бюро України слід сягнутисудові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1100 грн 25 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1100 гривень 25 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 липня 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.М. Литвинюк

О.О. Одинак