ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року м. Чернівці

справа № 724/601/18

провадження № 22ц/822/295/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

за участю секретаря Собчук І.Ю.,

представника позивача Безеги Х.В., представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - АТ «ВТБ Банк») на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, (головуючий суддя у 1-й інстанції Гураль Л.Л.),

встановив:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові посилався на те, що між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_3 13 жовтня 2011 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 780 000 гривень зі сплатою 16,99 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення - 12 жовтня 2020 року.

Для забезпечення виконання основного зобов'язання 13 жовтня 2011 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачами зобов'язань за кредитним договором ПАТ «БМ Банк» у лютому 2015 року звернувся до суду з позовом про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідачів.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2015 року у справі за №724/167/15 стягнуто із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ «БМ Банк» заборгованість по кредитному договору станом на 17 січня 2015 року в розмірі 748 487 гривень 11 коп., яка складається з наступного: строкова сума заборгованості за кредитом в розмірі 623 061 гривень 42 коп.; прострочена сума заборгованості за кредитом в розмірі 40 428 гривень 48 коп.; строкові проценти за користування кредитом в розмірі 5 308 гривень 52 коп.; прострочені проценти за користування кредитом в розмірі 70 166 гривень 96 коп.; пені в розмірі 9 521 гривні 73 коп.

Вищевказане рішення суду набрало законної сили, однак стягнутий розмір заборгованості відповідачами не погашено.

Разом з тим, незважаючи на ухвалене рішення, відповідачі продовжують не виконувати умови кредитного договору, внаслідок чого в них виникла заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 17 січня 2015 року по 19 квітня 2018 року в розмірі 367 959 гривень 47 коп. та нараховано пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 101 042 гривні 55 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідачів солідарно на їхню користь вищезазначену заборгованість.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2018 року у задоволенні позову ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в розмірі 469 002 гривні 02 коп. відмовлено.

На зазначене рішення АТ «ВТБ Банк», як правонаступник ПАТ «БМ Банк», подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.

Відносини правонаступництва апелянта підтверджуються договором про відступлення права вимоги грошових зобов'язань від 13 вересня 2018 року №13092018 (а.с.76).

Апелянт посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначає, що судом не врахував вимоги ст. 631 ЦК України, яка визначає, що між сторонами існують права і обов'язки до моменту закінчення строку договору і нарахування відсотків здійснюється протягом строку дії договору.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржники не виконали в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду, оскільки він відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 13 жовтня 2011 року між ПАТ "БМ Банк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 780 000 гривень зі сплатою 16,99 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення - 12 жовтня 2020 року.

Додатком №1 до кредитного договору сторони погодили графік погашення заборгованості за кредитом, в тому числі основної суми та відсотків за користування кредитом (а.с.10).

Для забезпечення виконання основного зобов'язання 30 жовтня 2011 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Відповідно до умов договору поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, відшкодування збитків) за кредитним договором від 13 жовтня 2011 року за №26/95/131011, який укладено між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_4 (а.с. 11).

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачами зобов'язань за кредитним договором ПАТ «БМ Банк» у лютому 2015 року звернувся до суду з позовом про дострокове солідарне стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2015 року у справі за №724/167/15 стягнуто із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ «БМ Банк» заборгованість по кредитному договору станом на 17 січня 2015 року в розмірі 748 487 гривень 11 коп., яка складається з наступного: строкова сума заборгованості за кредитом в розмірі 623 061 гривень 42 коп.; прострочена сума заборгованості за кредитом в розмірі 40 428 гривень 48 коп.; строкові проценти за користування кредитом в розмірі 5 308 гривень 52 коп.; прострочені проценти за користування кредитом в розмірі 70 166 гривень 96 коп.; пені в розмірі 9 521 гривні 73 коп. Зазначене рішення суду першої інстанції відповідачами не виконано.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. ОСОБА_4. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, за змістом частини другої якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Такими діями кредитор, ПАТ «БМ Банк», на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

У такому разі положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

З огляду на викладене, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Якщо рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконане боржником кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

З матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості вбачається, що позивач звернувся з вимогою до відповідачів про стягнення відсотків станом на 19 квітня 2018 року за період з 17 січня 2015 року по 19 квітня 2018 року в розмірі 367 959 гривень 47 копійок та пені в розмірі 101 042 гривні 55 копійок.

На час звернення із вказаним позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, що засвідчено рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2015 року у справі за №724/167/15, яким стягнуто із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 17 січня 2015 року в розмірі 748 487 гривень 11 коп. (а.с.12).

Посилання апелянта на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16 про те, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, до повного виконання відповідачем зобов'язань, не ґрунтуються на вимогах закону і суперечить правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18).

Доводи апелянта щодо не врахування судом першої інстанції вимог статті 631 ЦК України про те, що між сторонами існують права і обов'язки до моменту закінчення строку договору і нарахування відсотків здійснюється протягом строку дії договору є помилковими та спростовуються вищенаведеними нормами матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374,375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ВТБ Банк» залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення -17 квітня 2019 року.

Головуючий М.І.Кулянда

Судді Н.Ю. Половінкіна

О.О. Одинак