Справа № 317/324/19
Провадження № 2/317/503/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки.

У позові ОСОБА_1 зазначила, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 499433, вона є співвласником земельної ділянки, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Шевченко, 66, кадастровий номер: :05:009:0364, площею 0,0965 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказана земельна ділянка належить позивачці та відповідачці ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності без визначення частки, відповідно до додатку до Державного акту на право власності на земельну ділянку - Списку співвласників земельної ділянки та Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Як вбачається з вказаного Додатку, в графі «частка у спільній власності» містяться записи, однак вони зроблені власноруч, тобто визначення частком немає.

У звязку з невизначеністю розміру часток у праві спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку, а також у звязку з тим, що державним реєстратором прав на нерухоме майно винесено Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на частину спірної земельної ділянки, позивачка не може реалізувати своє право на володіння та розпорядження належним їй на праві власності майном. Тому позивачка змушена звертатися до суду для визначення своєї частки у спірній земельній ділянці.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не зявилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Від представника позивача адвоката ОСОБА_3 до суду надійшла заява, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами.

Відповідачка ОСОБА_2 до суду не зявилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Раніше надала до суду заяву, відповідно до якої просить суд задовольнити позов, розглядати справу за її відсутності.

Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради до суду не зявився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Раніше надав до суду заяву, відповідно до якої проти позову не заперечує, просить здійснювати розгляд даної справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 499433, виданого 13.01.2010 відділом Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області, ОСОБА_1 є співвласником земельної ділянки, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Шевченко, 66, кадастровий номер: :05:009:0364, площею 0,0965 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 6).

Відповідно до Додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 499433 Списку співвласників земельної ділянки, вказана земельна ділянка на праві спільної сумісної власності належить позивачці та ОСОБА_4, однак розмір частки у спільній власності кожного з них не визначено (а.с. 7-9).

Згідно з копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2014, засвідченого державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим № 1409, майно ОСОБА_4, який помер 26.01.2014, у тому числі й спірну земельну ділянку, розташовану за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Шевченко, 66, кадастровий номер: :05:009:0364, площею 0,0965 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, успадкувала ОСОБА_2 (а.с. 10-11). У вказаному Свідоцтві визначена частка у спільній сумісній власності ОСОБА_2 1/2, про що до нього внесені доповнення. Аналогічні дані містяться у Державному земельному кадастрі, що підтверджується копією ОСОБА_3 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 13.07.2018 (а.с. 15-17).

Відповідно до копії Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 28.09.2018, винесеного державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_6, ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації за нею права власності, форма власності: приватна на земельну ділянку, що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Шевченко, будинок 66, кадастровий номер: :05:009:0364, у звязку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними та законом.

Згідно зі ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб'єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду.

Відповідно до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Беручи до уваги те, що позивачка на праві спільної сумісної власності є співвласником земельної ділянки, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Шевченко, 66, кадастровий номер: :05:009:0364, площею 0,0965 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у суду є всі підстави визначити розмір частки позивачки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку, а саме 1/2 частин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України; ст.ст. 86, 87, 89 ЗК України, ст.ст. 317, 319, 355, 357-358, 368-369, 372 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 76-83, 247, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (70450, Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Шевченко, буд. 66) до ОСОБА_2 (69118, АДРЕСА_1), третя особа без самостійних вимог: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69002, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 84) про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки задовольнити.

Визначити за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, адреса реєстрації: 70450, Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Шевченко, буд. 66) право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Шевченко, 66, кадастровий номер: :05:009:0364, площею 0,0965 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Яркіна