ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2838/19 Справа № 208/2301/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Кам`янської міської ради

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Дніпродзержинська міська рада, Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради про виділ в натурі частки із спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Дніпродзержинська міська рада, Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради про виділ в натурі частки із спільної часткової власності.

Позовна заява мотивована тим, що згідно договору дарування від 15.03.2016 року йому належить 7/25 житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа будинку становить 157,7 кв.м., житлова 115,4 кв.м., згідно технічного паспорту загальна площа будинку становить 63,0 кв., житлова площа 53,4 кв.м., також співвласниками інших частин будинку є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Він, як власник частини будинку має намір приватизувати земельну ділянку та отримати окрему адресу, але між всіма співвласниками будинку виникли суперечки з приводу утримання, користування та збереження майна. Відповідно до технічного висновку його частина будинку може експлуатуватись автономно.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: виділити в натурі належні йому 7/25 частини житлового, загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., та господарські будівлі: літ. А-1 житловий будинок; літ. Б-1 літня кухня; літ. М-1 вбиральня; літ. І-1 сарай, розташованого за адресою: Дніпропетровська область АДРЕСА_1 вул. АДРЕСА_1 буд.3а, як окремий об`єкт нерухомого майна; припинити право спільної часткової власності на 7/25 частини житлового будинку, загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., та господарські будівлі: літ. А-1 житловий будинок; літ. Б-1 літня кухня; літ. М-1 вбиральня; літ. І-1 сарай, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ АДРЕСА_2 вул. Криворізька, буд.3а.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.04.2016 року позовні вимоги задоволено.

Виділено в натурі належні ОСОБА_1 7/25 частини будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., та господарські будівлі: літ. А-1 житловий будинок; літ. Б-1 літня кухня; літ. М-1 вбиральня; літ. І-1 сарай, як окремий об`єкт нерухомого майна.

Припинено ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 7/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальної площею 63,0 кв.м., житловою 53,4 кв.м., та господарські будівлі: літ. А-1 житловий будинок; літ. Б-1 літня кухня; літ. М-1 вбиральня; літ. І-1 сарай.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.06.2016 року виправлено описку, а саме в резолютивній частині рішення зазначено: «виділити в натурі належні ОСОБА_1 7/25 частини житлового будинку (літ. А-1), загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., житлова прибудова (літ. А1-1); та господарські будівлі: літ. Б-1 літня кухня; гараж літ. З-1; сарай літ. I-1; вбиральня літ. М-1; вхід до підвалу літ. Л-1; № 1-3,7-9,11-14 огорожі; № 4-6 водопровід; № 10 зливна яма I,II тротуари розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; та припинити право спільної часткової власності на 7/25 частини житлового будинку (літ. А-1), загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., житлова прибудова (літ. А1-1); та господарські будівлі: літ. Б-1 літня кухня; гараж літ. З-1; сарай літ. I-1; вбиральня літ. М-1; вхід до підвалу літ. Л-1; № 1-3,7-9,11-14 огорожі; № 4-6 водопровід; № 10 зливна яма I,II тротуари розташованого за адресою: АДРЕСА_1 а».

В апеляційній скарзі Кам`янська міська рада, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам. Судом не було перевірено твердження позивача щодо інших співвласників житлового будинку, права та законні інтереси яких порушувалися розглядом та вирішенням даної справи. Не було встановлено чи дійсно особи зазначені як відповідачі у справі є співвласниками будинку.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу апелянта без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам закону.

Судом першої інстанції установлено, що власником 7/25 частини будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується договором дарування від 15.03.2016 року, а також технічним паспортом на житловий будинок.

Так, технічним висновком про стан будівельних конструкцій та споруджень та можливості виділення частин власності в окремі об`єкти з присвоєнням поштової адреси, складеного експертом ОСОБА_4 в квітні 2016 року визначено, що допускається можливість виділення частин власності, належних різним власникам житлового будинку АДРЕСА_1 в окремі об`єкти з присвоєнням поштової адреси.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку про наявність технічної можливості виділу в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю.

Однак, такий висновок суду є передчасним з огляду на те, що у порушення вимог ст. 130 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження, судом першої інстанції не було вирішено питання щодо складу осіб, які братимуть участь у справі, чим порушено норми процесуального права при вирішенні зазначеного спору.

Судом не враховано та не перевірено, що згідно інформаційної довідки № 145909829 від 19.11.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно убачається, що відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2015 року належало 8/25 частин спірного житлового будинку, однак інший відповідач у справі ОСОБА_3 , на час розгляду справи, не була співвласником житлового будинку. Як убачається з вищезазначеної інформаційної довідки, її право спільної часткової власності на будинок було припинено 14.12.2012 року, як підстава закриття права власності зазначено «відчуження долі».

З цієї ж інформаційної довідки убачається, що на час розгляду справи співвласником спірного житлового будинку була ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їй належить частка у розмірі 2/5 на підставі свідоцтва про право на спадщину ВРХ № 506392, реєстр № 4-1334 від 01.12.2012 року, видане Двадцять другою Київською державною нотаріальною конторою (а.с.65-70).

Стаття 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження, передбачає, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Близький за змістом припис закріплений і в частині першій статті 51 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12.06.2009 року № 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд вказаними роз`ясненнями не керувався і в порушення вимог ст.ст. 10, 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження, не роз`яснив позивачу наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, у тому числі і щодо залучення до участі у справі належного відповідача.

Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого ст. 55 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Розгляд справи з неналежним відповідачем або за відсутності всіх належних відповідачів позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті.

Оскільки позовні вимоги заявлені не до всіх осіб, чиїх прав та інтересів стосується предмет спору, зокрема без залучення до участі у справі іншого співвласника житлового будинку ОСОБА_5 , якій на праві спадкування належить 2/5 частини спірного житлового будинку, вирішення даного спору в цілому (враховуючи специфіку спірних правовідносин) без залучення у встановленому процесуальним законом порядку всіх заінтересованих осіб є передчасним.

Також не було залучено до участі у справі Управління містобудування та архітектури міської ради, як спеціальний орган, до повноважень якого відноситься, в тому числі, перевірка законності та дотримання будівельним нормам об`єктів нерухомого майна, які знаходяться на території міста.

Крім того, колегія зауважує, що відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, обставини справ, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, а саме: виділення в натурі належні ОСОБА_1 7/25 частини житлового будинку (літ. А-1), загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., житлова прибудова (літ. А1-1); та господарські будівлі: літ. Б-1 літня кухня; гараж літ. З-1; сарай літ. I-1; вбиральня літ. М-1; вхід до підвалу літ. Л-1; № 1-3,7-9,11-14 огорожі; № 4-6 водопровід; № 10 зливна яма I,II тротуари розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та припинення права спільної часткової власності на 7/25 частини житлового будинку (літ. А-1), загальною площею 63,0 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., житлова прибудова (літ. А1-1); та господарські будівлі: літ. Б-1 літня кухня; гараж літ. З-1; сарай літ. I-1; вбиральня літ. М-1; вхід до підвалу літ. Л-1; № 1-3,7-9,11-14 огорожі; № 4-6 водопровід; № 10 зливна яма I,II тротуари розташованого за адресою: АДРЕСА_1 а - суд першої інстанції виходив з їх доведеності. Однак, матеріали справи не містять переконливих належних доказів, що позивачу належить нерухомість, яка в розмірі 7/25 частини відповідає - загальній площі - 63,0 кв.м., житловій площі 53,4 кв.м. Оскільки, згідно нотаріально посвідченому Договору дарування 7/25 частин житлового будинку від 15 березня 2016 року зазначено, що Дарувальник подарував, а Обдарований прийняв 7/25 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які знаходяться на неприватизованій земельній ділянці та житловий будинок А-1 має: житлову площу - 115,4 кв.м, загальну площу 157,7 кв.м.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів, якими встановлено, що 7/25 частини житлового будинку А-1 відповідає саме: житлова площа 63,0 кв.м, загальна площа 53,4 кв.м. та визначені складові, у справі не проводилась відповідна судова експертиза з визначення ідеальних часток.

Тому, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз.5 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі, суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Водночас, колегія суддів вважає за можливе скасувати ухвалу суду від 08.06.2016 року про виправлення описки, оскільки вона є невід`ємною частиною основного рішення та нерозривно пов`язана з ним.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Ураховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кам`янської міської ради задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року та ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року про виправлення описки скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Дніпродзержинська міська рада, Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, про виділ в натурі частки із спільної часткової власності відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко