Ухвала

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 615/703/17

провадження № 61-37230св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя - доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Нове життя»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Велес-В»,

розглянув у порядку у порядку спрощеного позовного провадження заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» про відмову від позову у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Велес-В» про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Нове життя» (далі - ПСП «Нове життя») звернулося до суду з позовомдо ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Велес-В» (ФГ «Велес-В») про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації.

Позов обґрунтовано тим, що 30 грудня 2005 року між ОСОБА_2 та ПСП «Нове життя» укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,7245 га № 45 , який 31 січня 2008 року зареєстрований у Харківській регіональній філії № 6 Центрального державного земельного кадастру. У пункті 5 договору зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 62 358,75 грн. У пункті 8 цього договору сторони погодили, що договір укладено на п`ять років, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

10 липня 2012 року укладено додаткову угоду до договору оренди, яку зареєстровано в Управлінні Держкомзему Валківського району Харківської області 18 грудня 2012 року.

У пункті 5 додаткової угоди, визначено грошову оцінку земельної ділянки у розмірі 137 344,49 грн станом на 01 січня 2012 року. Договір укладено строком на п`ять років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті земельну ділянку успадкував відповідач.

10 червня 2016 року, у період дії договору оренди з ПСП «Нове життя», ОСОБА_1 уклав договір оренди спірної земельної ділянки з ФГ «Велес-В».

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року в позові відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПСП «Нове життя» залишено без задоволення. Рішення Валківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року залишено без змін.

Короткий зміст доводів касаційної скарги

20 червня 2018 року ПСП «Нове життя» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Валківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2018 року, просило скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

У липні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

13 травня 2019 року ухвалою Верховного Суду призначено справу до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ПСП «Нове життя»про відмову від позову ПСП «Нове життя» до ОСОБА_1 , ФГ «Велес-В» про визнання недійсним договору оренди землі.

Доводи особи, яка подала заяву про відмову від позову

Заяву мотивовано тим, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частиною першою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі зазначивши про це у заяві по суті справи в окремій письмовій заяві.

Доводи заяви ФГ «Велес-В»

У вересні 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ФГ «Велес-В», у якій відповідач вважає заяву позивача про відмову від позову безпідставною та необгрунтованою, яка свідчить про грубе зловживання своїми процесуальними правами.

Просить відповідно до частин третьої, дев`ятої статті 141, частин третьої, шостої статті 142 ЦПК України покласти на позивача витрати на правничу допомогу, понесені ФГ «Велес-В» у зв`язку з пред`явленням до нього завідомо безпідставного позову, від якого позивач згодом відмовився.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною третьою статті 58 ЦПК України визначено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_6 є керівником ПСП «Нове життя».

За змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції зокрема, позивач має право відмовитися від позову, з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок та наслідки вчинення цих процесуальних дій. Заява про відмову від позову повинна відповідати вимогам статті 206 ЦПК України.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно із частиною п`ятою статті 206 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

За змістом частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено підстави закриття провадження у справі, зокрема, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Як вбачається із матеріалів касаційного провадження, заява про відмову від позову від 28 серпня 2018 року надійшла до закінчення касаційного провадження та поданакерівником ПСП «Нове життя»ОСОБА_6

Верховним Судом не встановлено обставин, які перешкоджають прийняти відмову позивача від позову.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що заява ПСП «Нове життя»про відмову від позову підлягає прийняттю та відповідно задоволенню.

Щодо заяви ФГ «Велес-В» про стягнення витрат на правничу допомогу

Дослідивши заяву ФГ «Велес-В» про стягнення витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції, врахувавши заперечення позивача щодо понесених відповідачем витрат, Верховний Суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту,представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 138 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).

На підтвердження надання адвокатом Прокопченко С. В. відповідачу адвокатських послуг у касаційному суді при розгляді справи № 615/703/17,ФГ «Велес-В» надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 360 від 08 липня 2011 року; ордер про надання правової допомоги серії СМ № 295; договір про надання правової допомоги № 30/17 від 01 серпня 2018 року рахунок-фактура б/н від 23 серпня 2018 року на суму 7 000,00 грн; акт приймання - передачі наданих послуг від 31 серпня 2018 року до договору про надання правничої допомоги № 30/17 (в якому зазначено про надання адвокатським об`єднанням «Корт Райдер» в особі Прокопченка С. В. ФГ «Велес-В»таких послуг - правовий аналіз касаційної скарги у справі № 615/703/17, вартістю 3 000,00 грн; складання та направлення до Верховного Суду відзиву ФГ «Велес-В» на касаційну скаргуПСП «Нове життя» у справі №615/703/17 на 10 аркушах, вартістю 4 000,00 грн. Вартість послуг за цим актом складає 7 000,00 грн.

Платіжне доручення № 197 від 30 серпня 2018 року Верховний Суд не бере до уваги, оскільки у графі «призначення платежу» зазначено: «Оплата послуг згідно рах № б/н від 23 08 2018 у сумі 6 950,00 грн». З наданого платіжного доручення не вбачається, що оплата відбулася саме за договором про надання правової допомоги № 30/17 від 01 серпня 2017 року та рахунку-фактури б/н від 23 серпня 2018 року на суму 7 000,00 грн. Крім того, сума зазначена в платіжному дорученні не співпадає зі сумою зазначеною в рахунку фактурі.

Отже, ФГ «Велес-В» не доведено належними та допустимими доказами понесені витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи №615/703/17 судом касаційної інстанції.

Керуючись статтями 13, 59, 133, 206, 255, 408, 409, 414, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» про відмову від позову у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Велес-В» про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації задовольнити.

Прийняти відмову Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя»від позову до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Велес-В» про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації.

Визнати нечинними рішення Валківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2018 року.

Провадження у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове життя» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Велес-В» про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації закрити.

У задоволенні заяви Фермерського господарства «Велес-В» про стягнення витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик