Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

місто Київ

справа № 766/14006/16-ц

провадження № 61-19384св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2017 року у складі судді Ігнатенко О. Й. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 13 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Бездрабко В. О., Кузнєцової О. А., Приходько Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») у листопаді 2016 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що 09 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 2102/0708/71-122, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 84 000, 00 дол. США строком до 09 липня 2037 року, а відповідач зобов`язався щомісячно повертати кошти відповідно до укладеного між сторонами графіка погашення боргу та сплатити проценти за користування грошима у розмірі 11, 90 % на рік.

Того ж дня між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки.

Оскільки позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, банк просив солідарно стягнути із відповідачів наявну станом на 24 жовтня 2016 року заборгованість у загальному розмірі 69 505, 68 дол. США, із яких 61 586, 29 дол. США - заборгованість за кредитом; 7 919, 39 дол. США - заборгованість за процентами; вирішити питання розподілу судових витрат.

Стислий виклад заперечень відповідача

У лютому 2017 року представник відповідачів ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у цій цивільній справі до розгляду і ухвалення рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А., третя особа - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального Управління юстиції у Херсонській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 13 квітня 2017 року, зупинено провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 09 липня 2008 року № 2102/0708/71-122 до розгляду та ухвалення рішення у цивільній справі № 766/12130/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А., третя особа - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального Управління юстиції у Херсонській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтовувалась тим, що розгляд справи № 766/12130/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А., третя особа - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального Управління юстиції у Херсонській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тісно пов`язаний з розглядом справи, оскільки підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом до суду є вирішення питання про відсутність права вимоги у ПАТ «Альфа-Банк» до нього за кредитним договором від 09 липня 2008 року № 2102/0708/71-122.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, додатково зазначив, що фактично вже вирішено питання про стягнення із відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредит та частково стягнута заборгованість за процентами, відносно яких банком пред`явлена позовна вимога у цій справі.

Звернувшись до суду із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (справа № 766/12130/16ц), ОСОБА_1 заперечує правомірність вимог ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором від 09 липня 2008 року № 2102/0708/71-122 на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 15 червня 2012 року, за яким відступлене таке право ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача. Такі ж заперечення, що підлягають з`ясуванню, заявлено позичальником й в цій справі (№ 766/14006/16-ц ).

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку у квітні 2017 року, ПАТ «Альфа-Банк» просило скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 13 квітня 2017 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права. Заявник зазначає, що у справі, що переглядається, та у справі, до вирішення якої зупинено провадження, різні предмети, підстави та суть досліджуваних обставин, а тому відсутні правові підстави для зупинення провадження у цій справі, оскаржувані ухвали перешкоджають подальшому розгляду судом першої інстанції справи про стягнення заборгованості за кредитним договором по суті.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просив касаційну скаргу

ПАТ «Альфа-Банк» відхилити, оскаржувані ухвали залишити без змін.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України 2004 року, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Відповідні норми спрямовані, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про неможливість продовження розгляду цієї цивільної справи до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить її вирішення, оскільки підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом до суду є вирішення питання про відсутність права вимоги у ПАТ «Альфа-Банк» до нього за кредитним договором від 09 липня 2008 року № 2102/0708/71-122.

Всупереч вимогам пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року, зазначивши іншу судову справу, до вирішення якої зупиняється провадження у цій справі, суди не проаналізували предмети спорів у справах і не визначили обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі, яка розглядається іншим судом, виключає можливість на підставі наявних доказів окремо встановити під час розгляду цієї справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суди під час вирішення питання про зупинення провадження у справі не врахували, що відповідач не заперечував наявності у нього кредитних зобов`язань за кредитним договором від 09 липня 2008 року, укладеним із ВАТ «Сведбанк».

Безпідставне зупинення провадження у справі призвело до порушення строків розгляду спору судом, які мають відповідати критеріям розумності.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 157 ЦПК України 2004 року суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, під час вирішення клопотання про зупинення провадження у справі суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, не дотримався правил пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року та частини першої статті 157 ЦПК України, що призвело до ухвалення передчасного судового рішення із порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваних ухвал з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 13 квітня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко