Справа № 161/6585/18 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/461/19 Категорія: 33 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання - Концевич Я.О.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодуваня майнової шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, вимоги по якому уточнила в ході розгляду справи (а.с.55-58), який мотивує тим, що 12 лютого 2018 року з вини відповідача ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ауді-100», державний номерний знак НОМЕР_1 під його керуванням та належного їй автобуса «Мерседес-Бенц Спринтер», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, у результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а відповідач та пасажир автобуса отримали тілесні ушкодження.

За даним фактом постановою слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 28.02.2018 закрито кримінальне провадження, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а наявністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 їй завдано майнову шкоду у розмірі 135122,17 грн., що підтверджується висновком № 28 експертного автотоварознавчого дослідження від 07.04.2018, а також у результаті даної ДТП вона втратила вигоду, розмір якої становить 65827,20 грн., що підтверджується довідкою від 30.07.2018.

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники бойових дій та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час ДТП застрахована не була, так як він є учасником бойових дій, а тому шкода підлягає відшкодуванню за рахунок Моторного (транспортного) страхового бюро України.

МТСБУ відмовило їй у виплаті майнової шкоди у межах страхового відшкодування, а відповідач ОСОБА_3 відмовляється відшкодувати завдану шкоду у добровільному порядку.

З урахуванням наведеного просила стягнути з МТСБУ на її користь 100000 грн. майнової шкоди, а з відповідача ОСОБА_3 стягнути на її користь 103665,41 грн. майнової шкоди, 6000 грн. витрат на правничу допомогу та 1452,77 грн. судового збору (а.с.55-58).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 135122 грн. 17 коп. майнової шкоди, 2500 грн. витрат за проведення експертно-товарознавчого дослідження, 216 грн. 04 коп. витрат на відправлення телеграми, 3000 грн. витрат за надання правничої допомоги та 1452 грн. 77 коп. сплаченого судового збору.

У позові ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким з Мотороного (транспортного) страхового бюро України стягнути завдану їй майнову шкоду у межах страхового відшкодування та судові витрати по справі, а з ОСОБА_3 стягнути лише різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відзиві на апеляційну скаргу представник Тиможинський С.А. від імені відповідача МТСБУ, посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з'явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 лютого 2018 року з вини відповідача ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ауді-100», державний номерний знак НОМЕР_1 під його керуванням та належного позивачу ОСОБА_2 автобуса «Мерседес-Бенц Спринтер», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, у результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.60).

Постановою слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 28.02.2018 кримінальне провадження за даним фактом закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а наявністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення (а.с.9-10).

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники бойових дій та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Зазначені вимоги закону поширюються на відповідача ОСОБА_3 (а.с.13), а тому його цивільно-правова відповідальність застрахована не була.

Відповідно до п.п.«г» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.п.3.1.5 п.3.1 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, затвердженого Протоколом Координаційної ради МТСБУ 06 грудня 2012 року № 31/2012, МТСБУ за рахунок коштів захисту потерпілих відшкодовує шкоду, на умовах встановлених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 Закону.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено умови, які є обов'язковими у тому числі і для потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах.

Із матеріалів справи вбачається, що МТСБУ відмовило ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування, оскільки нею не дотримано вимог п.33.3 ст.33 та п.п.37.1.3 п.37.1 ст.37 Закону (а.с.70-71).

Відповідно до п.33.3. ст.33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Згідно з п.п.37.1.3. п.37.1. ст.37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до ч.2 п.36.4. ст.36 Закону страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов'язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Позивач до МТСБУ звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування 26.06.2018, тобто уже після того, як належний їй транспортний засіб був нею самостійно відремонтований, без проведення огляду пошкодженого майна (транспортного засобу) відповідним представником (працівником, аварійним комісаром або експертом) МТСБУ і такі витрати здійснені позивачем без попереднього погодження із МТСБУ.

Цим самим позивач не виконала своїх обов'язків, передбачених п.33.3. ст.33 та п.п.37.1.3. п.37.1. ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення майнової шкоди із МТСБУ.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відмовою у позові до страховика нівелюється поняття інституту страхування - відхиляється апеляційним судом, оскільки у даному випадку відмова у стягненні коштів із МТСБУ зумовлена не неправомірними діями цього бюро, а недотриманням самим позивачем вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилання позивача на ту обставину, що з МТСБУ підлягає стягненню майнова шкода у межах розміру страхового відшкодування, оскільки її загальний розмір визначено висновком № 28 експертного автотоварознавчого дослідження від 07.04.2018 - відхиляється апеляційним судом, оскільки спеціальним законом не встановлено обов'язку страховику виплачувати страхове відшкодування на підставі висновків інших оцінювачів.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення, ухваленого в оскаржуваній частині щодо відповідача - МТСБУ з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді