ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5783/19 Справа № 211/3513/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Євтодій К.С.

сторони справи:

скаржник:Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

заінтересовані особи: Довгинцівський відділ державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою заінтересованої особи ОСОБА_1 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року, постановлену суддею Ніколенко Д.М. у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (надалі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просить суд: зобов`язати Довгинцівський відділу ДВС провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації в рамках виконавчого провадження ВП № 55966391 квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та є іпотечним майном ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» без отримання згоди відповідного органу опіки та піклування.

В обґрунтування скарги зазначив, що є правонаступником ПАТ КБ «Правекс-Банк», з яким ОСОБА_1 уклав 08 жовтня 2007 року кредитний договір № 4946-007/07Р та договір іпотеки № 4946-007/07Р, за умовами якого ОСОБА_1 отримав в іпотеку зазначену квартиру. Рішенням суду від 31 січня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором в сумі 114038,43 грн. та 1710,58 грн. судового збору, яке було пред`явлено до примусового виконання до виконавчої служби. З повідомлення державного виконавця від 20.11.2018 р., яке 25 січня 2019 року надійшло на адресу стягувача, видно що органом опіки та пілкування відмовлено в наданні дозволу на реалізацію квартири право на користування якою має неповнолітня дитина ОСОБА_2 , 2006 року народження, посилається що у державного виконавця відсутні правові підстави для проведення дій, направлених на реалізацію даної квартири. Скаржник зауважує, що неповнолітня дитина не була зареєстрована станом на дату придбання квартири, а зареєструвалась після укладення договору іпотеки без повідомлення і згоди іпотекодержателя, що не може свідчити про обов`язковість надання згоди на відсудження предмета іпотеки органом опіки та піклування, оскільки вказана згода стосується лише укладення правочинів з приводу нерухомого майна дитини.

Крім того, подружжя ОСОБА_3 розлучилося та донька ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_5 проживає за іншою адресою. Оскільки примусова реалізація предмета іпотеки за рішенням суду з прилюдних торгів не є правочином, а є саме виконанням рішення суду, згода органу опіки та піклування на реалізацію квартири з аукціону в процесі примусового виконання рішення суду не потрібна, тому просить задовольнити скаргу.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року задоволено скаргу ТОВ ФК «Довіра та Гарантія». Зобов`язано державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації в рамках виконавчого провадження №55966391 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та є іпотечним майном ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» без отримання згоди відповідного органу опіки та піклування.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи ставить питання про скасування ухвали суду та прийняття нової про відмову скаржнику в задоволенні скарги. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 ,2006 р.н. та ОСОБА_7 разом із ним, що доводиться актом про проживання. Реалізація квартири позбавить неповнолітньої житла. Вважає, що для реалізації квартири має бути обов`язково надана згода органу опіки та піклування.

У відзиву на апеляційну скаргу законний ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» просить ухвалу суду,як законну та обґрунтовану, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що із заявою про стягнення аліментів на свою користь ОСОБА_1 звернувся лише після звернення стягувача зі скаргою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах скарги та доводів апеляційної скарги, за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 08 жовтня 2007 року укладено кредитний договір № 4946-007/07Р (а.с. 9-24). Також укладено договір іпотеки № 4946-007/07р, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 25-30).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором № 3616-008/12Р (4946-007/07Р) від 08.10.2007 р., що виникла станом на 03.03.2016 р. в сумі 114038,43 грн., та судові витрати.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року замінено первісного стягувача ПАТ КБ «Правекс-Банк» на правонаступника ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» (а.с. 33-35 ).

На виконання рішення суду державним виконавцем Довгинцівмького відділу ДВС м.Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, а також постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (а.с. 36, 37-39).

Повідомленням державного виконавця Довгинцівмького відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 10.01.2019 р., ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» інформовано про відсутність правових підстав для проведення дій. направлених на реалізацію квартири боржника, оскільки право користування житлом має неповнолітня дитина, відділом опіки та піклування відповіддю від 20.11.2018 р. відмовлено в надання дозволу на реалізацію вказаної квартири, право користування кою має неповнолітня ОСОБА_2 , 2006 року народження, що підтверджується повідомлення Виконкому Довгинцівської районної в місті ради (а.с. 42, 44-45).

Задовольняючи скаргу ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія», суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 здійснив реєстрацію неповнолітньої доньки в іпотечній квартирі після укладання договору іпотеки із порушенням його умов, до цього часу донька була зареєстрована за адресою проживання її матері, неповнолітня не мала та не має права власності на іпотечну квартиру, тому при примусовому виконанні судового рішення по стягнення заборгованості шляхом реалізації предмета іпотеки не буде порушувати права неповнолітньої на житло, тому згода органу опіки та піклування не потрібна.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, першої інстанції вважає його вірним, прийнятим на підставі належно досліджених доказах, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Главою 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Згідно з положеннями частин четвертої та п`ятої статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

Положення пункту 28 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, дійсно передбачають, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Відповідно до частини першої статті 176 СК України батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток.

Норми статті 177 СК України, статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачають необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, що спрямовано на захист майнових прав дітей. Підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом його батьків є не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору, а порушення в результаті його укладення майнових прав дитини.

Відповідно до частини першої статті 176 СК України батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції що обов`язок забезпечення неповнолітньої дитини житлом покладається на її батьків.

Матеріалами справи доведено, що неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована іпотечній квартирі ОСОБА_1 в порушення п.1.7 укладеного іпотечного договору після його укладення без згоди іпотеко держателя. До цього часу, вона була зареєстрована за адресою проживання матері по АДРЕСА_3 (а.с. 50).

Отже, реєстрація ОСОБА_2 , 2006 р.н. та ОСОБА_8 в житловому приміщенні, яке передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору № 4946-007/07 р. від 08 жовтня 2007 року, не може бути перешкодою для передачі предмета іпотеки на реалізацію, в порядку примусового виконання рішення суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що бездіяльність державного виконавця в частині відмови в римусовій реалізації іпотечного майна порушує принцип обов`язковості судових рішень та не відповідає чинним нормам законодавства України.

Вирішуючи скаргу, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382,383 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,- -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: