Номер провадження: 22-ц/813/1666/19
Номер справи місцевого суду: 522/1677/17
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року про скасування заходів забезпечення позову (провадження суду першої інстанції № 2-з/522/144/18) по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову.

Частково скасовано заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалами Приморського районного суду м.Одеси від 03.04.2017 року та від 22 лютого 2018 року, а саме скасовано арешти з вкладу та нарахованих відсотків, що отримуються ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) в АТ «ПроКредитБанк».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 03.04.2017 року та ухвалою суду від 22.02.2018 року, щодо зняття арешту з вкладу і нарахованих відсотків, що отримуються ОСОБА_4 в АТ «ПроКредитБанк».

ОСОБА_4 своїм правом надання в порядку ст. 360 ЦПК України відзиву не скористався, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову, районний суд виходив з того, що позивачкою не було конкретизовано які саме грошові кошти, на якому рахунку та в якому банку вона вважає такими, що набуті в шлюбі, тому суд вважав за можливе заяву задовольнити та частково скасувати заходи забезпечення позову що були вжиті ухвалами Приморського районного суду м.Одеси від 03.04.2017 року та від 22 лютого 2018 року, а саме скасувати арешти з вкладу та нарахованих відсотків, що отримуються ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) в АТ «ПроКредитБанк».

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

У п.4 постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, тобто з вимогами матеріального характеру.

Одночасно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 зазначала, що при поданні позовної заяви у неї виникли труднощі стосовно надання належних доказів та встановлення дійсного розміру грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках та ячейках ОСОБА_4, а тому посилаючись на ст. 133 ЦПК України, просила забезпечити докази, шляхом витребування інформації стосовно відкритих рахунків, банківських ячейок та розміру грошових коштів, що на них містяться на ім'я ОСОБА_4 або на ім'я ФОП ОСОБА_4 (а.с. 5-6).

У апеляційній скарзі, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, зазначає, що судом першої інстанції не враховані відповіді банківських установ разом із виписками по рахункам, що містяться в матеріалах справи про кількість грошових коштів і період їх надходження на рахунки, який відповідає періоду, в якому сторони перебували у шлюбі.

Крім того, відповідно до ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову як з власної ініціативи, так і за вмотивованим клопотанням учасника справи. Вирішуючи таке питання суд повинен керуватися вимогами цивільного процесуального закону, якими регулюються питання забезпечення позову, у контексті дійсних обставин справи в їх динаміці, руху справи, дій сторін тощо. Тобто, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, чи було ефективним застосоване раніше забезпечення позову, чи залишається таке забезпечення обґрунтованим і чи не відпала потреба в його існуванні з урахуванням обставин справи, нових обставин, що були встановлені і не були відомі на час застосування заходів забезпечення позову. Якщо в ході розгляду справи з'ясуються обставини, що вказують на неефективність, необґрунтованість раніше застосованого забезпечення позову, суд не позбавлений у порядку ст. 158 ЦПК України можливості дати нову оцінку відповідним обставинам.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 260 ЦПК України, взагалі не зазначив та не конкретизував з яких саме підстав вважає необхідним скасувати вжиті заходи забезпечення позову, якими саме доказами це обумовлено, а також не зазначив мотиви, які можуть бути підставою для скасування вжитих заходів забезпечення позову у розумінні п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Беручи до уваги наявні матеріали, у апеляційного суду не виникає сумнівів у реальній наявності спору між сторонами, спір позивачем ініційований, існує, як існує й можливість порушення її майнових прав, що вочевидь може істотно утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Це може мати наслідком виникнення необхідності у докладанні в подальшому значних зусиль для відновлення відповідних прав.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що у виділених матеріалах справи взагалі відсутні ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 03.04.2017 року та 22.02.2018 року, якими було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на рухоме і нерухоме майно, в тому числі і на грошові кошти, відкриті в «ПроКредитБанк» на ім'я ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

За таких обставин та враховуючи, що провадження в справі триває, а апеляційний суд розглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ст. 367 ч. 1 ЦПК України), ухвала суду першої інстанції від 10.05.2018 року про скасування заходів забезпечення позову, підлягає скасуванню на підставі ч.1 ст. 376 ЦПК України із відмовою відповідачу у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Поряд із цим, апеляційний суд зазначає, що відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову (ст. 158 ч. 6 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року - скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову (провадження суду першої інстанції № 2-з/522/144/18) по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.04.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда