Справа № 133/2603/18
Провадження № 22-ц/801/722/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сорока Д. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 рокуСправа № 133/2603/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя - доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Панасюка О. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_4,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, подану його представником адвокатом ОСОБА_5 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2019 року, постановлене у складі судді Сороки Д. В. у м. Козятин, дата складення повного тексту судового рішення 21 січня 2019 року,-

в с т а н о в и в :

18 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, у якому ставить вимогу стягнути з відповідача на її користь половину вартості понесених нею додаткових витрат на дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме грошових коштів у сумі 2 233 грн 90 коп.

Позов мотивовано тим, що з 05 червня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20 листопада 2015 року на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області (справа № 442/6519/15-ц, провадження № 2/4422295/2015). У цьому шлюбі у них народилося двоє дітей: син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні.

Вказує, що діти часто хворіють у підтвердження чого надає їхні медичні картки та копії виписних епікризів із карток стаціонарного хворого. Вказує, що ОСОБА_7 встановлено діагноз дефіцитна анемія, він перебуває на «Д» обліку з 2016 року, окрім того має підвищений рівень ацетону. Оплата за ліки є додатковими витратами, ці витрати зумовлені особливими обставинами - станом здоров'я малолітніх дітей, оскільки спрямовані на лікування.

У цілому додаткові витрати, понесені позивачкою на утримання дітей, склали 4 467 грн 79 коп.

У добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дітей, а тому виходячи з положень ст. 141 СК України, ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача половину витрачених додаткових витрат на дітей, а саме 2 233 грн 90 коп.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2019 року позов задоволено частково та постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 500 гривень 00 коп. додаткових витрат на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дітей, які викликані хворобою, а тому стягнув з відповідача частково на користь позивача понесені додаткові витрати, викликані особливими обставинами, зокрема лікуванням дітей, у розмірі 1 500 грн, оскільки позивачем у повному обсязі не надано доказів про матеріальне становище відповідача, про наявність у нього інших осіб, які перебувають на його утриманні, а відповідач надав докази про надання додаткових витрат на утримання дітей в добровільному порядку.

19 лютого 2019 року на таке рішення суду відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить оскаржуване рішення скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що додаткові витрати можуть бути стягнуті лише у разі існування особливих обставин, такими можуть бути тяжка хвороба, каліцтво, тощо, та повинні бути документально підтверджені. Зауважує, що позивач в якості доказів подала виписні епікризи, які підтверджують, що діти хворіли протягом 2017 року, при цьому з документів слідує, що вони хворіли на ГРВІ та бронхіт, що не є тяжкими хворобами. Разом з тим, у якості доказів позивач долучила до позову копії чеків на придбання ліків за 2018 рік, однак не надала жодних довідок та рецептів про призначене лікування, а тому вважає, що їх купівля ніяк не пов'язана із захворюваннями дітей у 2017 році. Вказує, що постійно спілкується з дітьми, забирає їх до себе, забезпечує усім необхідним, купує одяг, взуття, іграшки, ліки, вчасно сплачує аліменти на утримання дітей, звертає увагу суду на те, що позивач не зверталась до нього з проханням щодо необхідності додаткових витрат на дітей, її твердження про те що він відмовляється у добровільному порядку надавати додаткові витрати на дітей не відповідають дійсності.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходив.

Частинами 1, 2статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

Позивач по справі ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2015 року було розірвано (а.с. 4 - 5).

Сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6) та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Згідно довідки № 3853-1, виданої Центром надання адміністративних послуг Козятинської міської ради від 12 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 зі своїми синами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживає у АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Між сторонами виник спір з приводу участі батьків в додаткових витратах на утримання дітей.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В справі що розглядається позивач повинна довести, що діти потребують додаткових витрат , що викликані їх хворобою.

На підтвердження хвороби дітей та понесених витрат на їх лікування позивач ОСОБА_3 надала виписні епікризи з історій хвороби та фіскальні чеки на купівлю медичних препаратів.

Перевіряючи правильність оцінки суду наданим позивачем доказам та доводи апеляційної скарги щодо доказів, апеляційний суд зазначає наступне:

Як слідує з копії виписного епікризу із картки стаціонарного хворого № 3785 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3., у період з 01 червня 2017 року по 06 червня 2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні КЦРЛ, з діагнозом гостра респіраторно - вірусна інфекція, ринофарингіт, дефіцитна анемія І ступеня, в стаціонарі одержував лікування: лопракс, лактіале, едем, мікстуру від кашлю, оросепт (а.с. 10).

У період з 19 червня 2017 року по 29 червня 2017 року ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні КЦРЛ з діагнозом ГРВІ, гострий бронхіт, Дефіцитна анемія І ступеня. Одержував лікування наступними препаратами: лораксон, лактіале, едем, хлорофіліпт, мікстура від кашлю, анальгін, нурофен, інгаляції з вентоліном + фіз. розчин (виписний епікриз із картки стаціонарного хворого № 4266, а.с. 10).

З виписного епікризу із картки стаціонарного хворого № 1543/373, слідує, що з 10 березня 2017 року по 17 березня 2017 року ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні КЦРЛ з приводу діагнозу ГРВІ, ринофарингіт, дефіцитна анемія І ступеня. У стаціонарі дитина отримувала лікування: цефатаксим, гропринозин, лактіале, L-сет, хлорофіліпт, нурофен, інгаляції з небутамолом (а.с. 11).

Згідно копії виписного епікризу із картки стаціонарного хворого № 1542/372, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні КЦРЛ у період з 10 березня 2017 року по 17 березня 2017 року з діагнозом гострий бронхіт. Одержував лікування: мікстура від кашлю, едем, інгаляції з небутамолом, муколван (а.с. 12).

Виписний епікриз із картки стаціонарного хворого № 4079 ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні КЦРЛ у період з 12 червня 2017 року по 20 червня 2017 року з діагнозом лакунарна ангіна, одержував лікування: лопракс, цефадокс, едем, хлорофіліпт, лактіале, ібуфен (а.с. 13).

На підтвердження витрачених на ліки коштів ОСОБА_3 подала копії чеків на придбання ліків, лише один з яких датований 23.10.2017 року на суму 436 грн, 09 коп. (а.с. 47), однак відсутні докази того, що діти в цей час хворіли і їм було призначено саме ті ліки, які зазначені у чеку (гексаліз таб. № 30, лімфоміозот крап. 30 мл, тантум верде спрей 30 мл).

Усі інші надані позивачем чеки (а.с. 43-51) свідчать про придбання ліків у 2017 році, однак відсутні докази їх призначення дітям та використання для лікування.

На всі ці обставини суд першої інстанції уваги не звернув та не дав їм належної оцінки, натомість помилково зазначив, що позивач не надала доказів матеріального становища відповідача та наявності чи відсутності у нього утриманців, адже ці обставини повинні був доводити відповідач по справі.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що основні доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що постановлене без повного та всебічного з'ясування обставин справи, та таке, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи, а в задоволенні позову слід відмовити через його недоведеність.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь - якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір додаткових витрат на дітей) становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України).

На підставі підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат: виходячи з положень статті 141 ЦПК України, понесені ОСОБА_4 та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 152 грн 60 коп. (квитанція на а. с. 109) слід компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач ОСОБА_3 на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 367, 374, 376, 381 - 384, ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником адвокатом ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 січня 2019 року скасувати та постановити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей відмовити.

Судовий збір сплачений ОСОБА_4 за подання апеляційної скарги у розмірі 1 152 (одна тисяча п'ятдесят дві) гривні 60 копійок компенсувати за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис А. Ю. Зайцев

підпис О. С. Панасюк

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета