РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 560/1169/18

Провадження № 22-ц/4815/968/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Бережицької сільської ради Дубровицького району Рівненської області ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жуковського О.В. на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 травня 2019 року, ухваленого в складі судді Сидоренко З.С., у справі № 560/1169/18,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , через свого представника Жуковського О.В. , звернулася з позовом до Бережницької сільської ради Дубовицького району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішень виконавчого комітету Бережницької сільської ради.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є інвалідом дитинства довічно. Згідно медичного заключення ЛКК №395 не може проживати в одній кімнаті з членами сім`ї. З 2008 року її було включено в першочергову чергу та поставлено на квартирний облік під номером черговості 3. Рішенням виконкому №60 від 21.11.2013 року її було включено в першочергову чергу під номером 1.

Рішеннями виконкому Бережницької сільської ради від 22 вересня 2016 року №74 та від 21 грудня 2017 року №157 при проведенні перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку її було включено вже в чергу під номером 4.

Вважає оскаржувані рішення виконавчого комітету Бережницької сільської ради щодо встановлення номеру 4 черговості ОСОБА_1 , є протиправними та такими, що порушують її законні права.

Просила суд про задоволення її позовних вимог.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішень відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду мотивоване тим, що оскаржувані рішення сільської ради прийняті відповідно до вимог законодавства і будь-яких право позивача не порушують, оскільки на момент прийняття рішень позивач не була зареєстрована на території Бережницької сільської ради, що унеможливлює її право на звернення до списків квартирного обліку та оскарження цих рішень.

В апеляційній скарзі на судове рішення, представник позивача посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує доводи апеляційної скарги, просить суд залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бережницької сільської ради №84 від 31 жовтня 2008 року ОСОБА_1 взята на квартирний облік на поліпшення житлово-побутових умов з 31 жовтня 2008 року та включена до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень в під номером «три».

Відповідно до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0007237 від 26.06.2013 року, ОСОБА_1 встановлено групу інвалідності першу "А" довічно та згідно медичного заключення ЛКК №395 не може проживати в одній кімнаті з членами сім`ї.

Рішенням Бережницької сільської ради №60 від 21.11.2013 року "Про проведення перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку", ОСОБА_1 , на підставі поновленого пакету документів, включена до першочергової черги під номером «один».

Під час проведення чергової перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку, рішенням виконкому Бережницької сільської ради №74 від 22.09.2016 року "Про проведення перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку" ОСОБА_1 , на підставі поновленого пакету документів, внесена до першочергового списку в черзі за номером чотири.

Аналогічне рішення прийнято виконкомом Бережницької сільської ради від 21.12.2017 року №157.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі його носію.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1, 4 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, зокрема й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобов`язання вчинити певні дії, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Згідно ст. 43 ЖК України та ст. 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, які затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470 ( далі - Правила) громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік .

Перенесення черговості на одержання жилих приміщень урегульовано ст.44 ЖК України та п. 48 Правил .

Абзацом 2 пункту 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, передбачено, що громадяни, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень беруться на квартирний облік незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Відповідно до ч.1ст.80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із оскаржуваних рішень виконкому убачається, що до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень в черзі під номером «1» значиться ОСОБА_3 - рішення №57 від 16.09.2011 року; під номером «2» - ОСОБА_4 - рішення №22 від 29.01.2016 року; під номером «3» - ОСОБА_5 - рішення №23 від 29.01.2016 року; під номером «4» - ОСОБА_1 - рішення №84 від 31.10.2008 року.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, на те, що будь-яке прийняте рішення органу державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб та інших органів, до яких також відносяться житлові комісії, повинно бути мотивованим та обґрунтованим.

Оскаржені позивачем рішення не відповідають вказаним вимогам, не містить в собі жодного мотивування та обґрунтування, щодо підстав перенесення черговості/ черги ОСОБА_1 у списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень за №4, як і не зазначені мотиви включення до вказаного списку осіб взятих на облік у 2011 році та 2016 році тобто значно пізніше ніж позивач, а тому їх не можна вважати законними.

Особи, які включені до списків пільговиків, користуються однаковими правами. Надання переваг в забезпеченні житлом чи включення до списку осіб не за часом взяття на облік, переміщення черги у списку осіб, що перебувають у пільговому списку на одержання житлових приміщень, незалежно від будь-яких обставин, законодавством не передбачено.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки оскаржувані рішення виконкому Бережницької сільської ради Дубровицького району порушують права та інтереси позивача.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

П.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім того, з врахуванням положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у справі, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід першої групи, а тому судові витрати необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України,ст.ст. 43 ЖК України, ст.15, 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жуковського О.В. задовольнити. Частково.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 травня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішень виконкому задовольнити. Частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Бережницької сільської ради 22.09.2016 року №74 "Про проведення перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку", рішення виконавчого комітету Бережницької сільської ради від 21.12.2017 року №157 "Про проведення перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку" в частині, що стосується ОСОБА_1 щодо встановлення номеру «4» черговості.

Відновити становище, яке існувало до порушення права ОСОБА_1 шляхом встановлення порядкового номера черговості 1 (один) який існував відповідно рішення виконавчого комітету Бережницької сільської ради від 21 листопада 2013 року №60.

Стягнути з Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області у дохід держави судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня 2019 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.