Справа № 396/423/19
Провадження № 2/396/222/19
РІШЕННЯ

Іменем України

22.04.2019 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Пономаренко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/423/19 за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Банк «Кредобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позивач зазначив, що 31.05.2017 року між ПАТ Банк «Кредобанк» і відповідачем було укладено кредитний договір № CL2-60464, за яким отримав кредит в розмірі 9970,00 грн. строком до 30 травня 2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,99% на рік та щомісячної комісії. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, 28.08.2018 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення-вимогу про дострокове погашення заборгованості. Заборгованість відповідачем погашена не була, станом на 16.11.2018 року загальний розмір заборгованості становить 16612 грн. 70 коп., з них: 9768 грн. 94 коп. заборгованість за кредитом, 2319 грн. 88 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3144 грн. 46 коп. заборгованості за комісією та 1379 грн. 42 коп. заборгованість за пенею, яку позивач просить стягнути на його користь із відповідача.

Ухвалою суду від 22.03.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін на 22.04.2019 року (а.с. 41-42).

Від представника позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити та розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою його місця реєстрації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, згідно з інформацією відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради (а.с.40), які відповідач отримав 29.03.2019 року.

Станом на 22.04.2019 року відповідач відзив до суду не подав, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не звертався.

Відповідно до частини другої статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У відповідності до частини пятої даної статті, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст..ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що 31.05.2017 року між ПАТ Банк «Кредобанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL2-60464, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 9970,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 19,99 % на рік та сплатою комісій за управління кредитом та обслуговування поточного рахунку для обслуговування кредиту, що підтверджується меморіальним ордером/випискою по рахунку.

Відповідач зобов'язався використати кредит на цілі, вказані в п. 2.5 кредитного договору, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 4.1 та п. 4.2 вказаного кредитного договору за користування кредитом ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати відсотки у розмірі 19,99 % річних, які нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/306» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) з дня видачі до дня повернення кредиту в повному обсязі.

Пунктом 5 цього кредитного договору передбачено, що відповідач зобов'язаний погашати заборгованість відповідно до графіку платежів. Зарахування коштів на поточний рахунок для обслуговування кредиту відповідач зобов'язаний здійснювати шляхом перерахунку коштів у безготівковій формі та/або внесенням готівкою.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим Кредитним договором позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по Кредитному договору процентної ставки, вказаної в п.2.4 Кредитного договору, але не менше 2 грн. за кожний день прострочення.

Кредитні кошти у розмірі 9970,00 грн. були перераховані позивачем на рахунок відповідача, що підтверджується меморіальним ордером № 31407144 від 31.05.2017 року (а.с.16).

ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконував, і 23.08.2018 року на його адресу ПАТ «Кредобанк» направив повідомлення-вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором 5507,42 (а.с.18), однак ніяких дій щодо погашення заборгованості ним не було вчинено.

Згідно із розрахунком заборгованості у відповідача перед кредитором станом на 16.11.2018 року наявна заборгованість в сумі 16612,70 грн., в тому числі: 9768,94 грн. - заборгованість за кредитом; 2319,88 грн. - заборгованість по відсоткам; 3144,46 грн. заборгованість по сплаті комісії; 1379,42 - пеня (а.с.8-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору визначено, що у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня).

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9768,94 грн. - заборгованості за кредитом; 2319,88 грн. - заборгованості по простроченим відсоткам; 1379,42 - пені, а разом 13468,24 грн.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією суд керується наступним.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

При цьому пунктом 2.4 кредитного договору передбачено сплата за користування кредитом у розмірі 19,99% річних, а також п.4.1 Договору передбачено, що відповідач щомісячно сплачує позивачу комісію за управління кредитом відповідно до графіку платежів.

Однак за правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов'язком банку, виконання такого обов'язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов'язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв'язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об'єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Таким чином умови пункту 2.4 та 4.1 кредитного договору № CL2-60464 від 31.05.2017 року є несправедливими, суперечать положенням частини п'ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), тому відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вказані умови договору є недійсними з моменту укладення кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Вказана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року, в Постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року - справа № 666/4957/15-ц, провадження № 61-43940св18 та у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18)Верховним Судом України 16 листопада 2016року у висновках за результатами розгляду справи №6-1746цс16.

Відповідно ж до ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановивши у кредитному договорі сплату комісії за адміністрування кредиту, ПАТ «Кредобанк» не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику.

За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність вимог ПАТ «Кредобанк» щодо стягнення заборгованості по комісії за адміністрування кредиту у розмірі 3144,46 грн. і відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь ПАТ «Кредобанк» слід стягнути суму заборгованості в розмірі 13468,24 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем пропорційно сумі задоволення позовних вимог, що складає сплачена сума судового збору в розмірі 1698,42 грн. (13468,24 :15233,28х1921,00= 1698,42 ).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» (код , р/р 290999901 в ПАТ «КРЕДОБАНК», МФО 325365) заборгованість за кредитним договором № CL2-60464 від 31.05.2017 року в сумі 13468 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) гривень 24 коп., яка складається з наступного:

-9768,94 грн. - заборгованость за кредитом;

-2319,88 грн. - заборгованость по простроченим відсоткам;

-1379,42 пеня.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» (, р/р 290999901 в ПАТ «КРЕДОБАНК», МФО 325365) понесені судові витрати у розмірі 1698 (одна тисяча шістсот девяносто вісім) грн. 42 коп.

Всього підлягає стягненню 15166 (пятнадцять тисяч сто шістдесят шість) грн. 66 коп.

В частині позовних вимог про стягнення комісії в розмірі 3144,46 грн., відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Гарбуз