Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гребенюка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Добривечір А.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 р. ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свою позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано на підставі Рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.04.2011 року, та від якого сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який повністю перебуває на утриманні позивача. При цьому, відповідач не допомагає в утриманні спільної дитини, а отже потребує матеріальної допомоги від відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. В подальшому, позивач позовні вимоги уточнила, та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у в розмірі 1/4 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду заяву про визнання уточнених позовних вимог, просив розглянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки, відповідач визнав уточнені позовні вимоги у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись, п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», ст.ст.2, 3, 4, 10, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 258, 259-263, 265, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) кошти на утримання дитини (аліменти) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.04.2019 року і до повноліття дитини.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць;

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок;

Повне найменування:

позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2);

відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Подільського районного

суду м. Києва В.В. Гребенюк