Справа № 576/483/19
Провадження № 2/576/221/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глухівської міської ради Сумської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Глухівської міської ради Сумської області (далі - відповідач) про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на землю.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, площею 2,33 га, розташованої на території Глухівської міської ради Сумської області, яка належала померлій згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 , зареєстрованого за № 0961 від 15.02.2002. У лютому 2019 року нею подано до Приватного нотаріуса документи для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_2 Однак під час звернення, нотаріус оглянула подані нею документи і виявила, що наявний у неї Державний акт складений на ім`я ОСОБА_2 вже після її смерті, у 2002 році. З цих підстав нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_2 Тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, при цьому представник позивача подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі та без участі позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву не подав, надавши письмові пояснення, в яких по суті позову не висловився.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Глухів Сумської області померла ОСОБА_2 у віці 76 років (а.с. 5).

З повідомлення Відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22.02.2019 за № 129/103-19 вбачається, що ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 129 від 26.03.1996 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 , зареєстрований під № 229 від 27.03.1996, загальною площею 3,39 умовних кадастрових гектара. В зв`язку з видачею державних актів на право власності на землю, сертифікат був вилучений і зберігається у відділі у Глухівському районі, взамін якого було видано державний акт на право приватної власності на землю на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації № 34 від 11.02.2002 «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території Глухівської міської ради було передано у приватну власність земельну ділянку (пай), розташовану на території Глухівської міської ради, за межами населеного пункту, загальною площею 2,33 га, та видано державний акт на право приватної власності на землю Серія НОМЕР_1 , зареєстрований за № 0961 від 15.02.2002 (а.с. 9).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.02.2019 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності (а.с. 13).

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги Державний акт серія НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований за № 0961 від 15.02.2002, оскільки він виданий після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Водночас суд визнає, що порушене право позивача в частині невизнання права на земельну частку (пай), загальною площею 3,39 умовних кадастрових гектара, яка належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 , зареєстрованого за № 229 від 27.03.1996, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 129 від 26.03.1996, оскільки вказаний сертифікат відсутній у позивача, бо був вилучений і зберігається у відділі у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області згідно повідомлення, через що вона не має можливості оформити право в порядку спадкування на вказану земельну ділянку.

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають . У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти та спадкові договори від імені ОСОБА_2 не посвідчувались (а.с. 11-12).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 виданого 18.12.1950, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 і ОСОБА_2 (а.с. 7). Факт зміни прізвища позивача з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_4 від 12.07.1979 (а.с. 8).

Тобто, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2

Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Оскільки позивач відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає, а тому суд приходить до висновку, що вона є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2

Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Отже, після смерті ОСОБА_2 всі належні їй права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останній перейшли до її спадкоємця за законом, якою є позивач.

Оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай), загальною площею 3,39 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_2 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 , зареєстрованого за № 229 від 27.03.1996, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 129 від 26.03.1996, однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись статтею 131 Земельного кодексу України, статтями 392, 1217, 1218, 1220, 1225, 1261, 1268Цивільного кодексу України, статтями 7, 8, 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) право на земельну частку (пай) загальною площею 3,39 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Глухівської міської ради Сумської області, яка належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 , зареєстрованого за № 229 від 27.03.1996, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 129 від 26.03.1996, як на спадкове майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Глухівський міськрайонний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Мазур