Справа № 442/476/17 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/1370/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2017 року в складі судді Крамара О.В. у справі за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,-

встановила:

В січні 2017 року позивач ТзОВ «Факторингова компанія Рантье» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16063,68 гривень та судові витрати.

Вимоги обґрунтовував тим, що 28.04.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № Р25.103.79663 на суму 19346 грн. зі сплатою 4% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Протягом строку дії кредитного договору відповідач систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом, а тому станом на 30.09.2016 року борг відповідача становить 16663,68 грн.

30.09.2016 року між ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/09-1, на підставі якого всі грошові вимоги за вказаним кредитним договором перейшли до ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье», просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2017 року в задоволенні позовуТовариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду оскаржило ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», покликається на те, що з 28.02.2017 року на підставі договору факторингу набуло право вимоги за спірним кредитним договором на загальну суму 15663,68 грн.

В апеляційній скарзі зазначає, що про оскаржуване рішення дізналось від ТзОВ «ФК «Рантье», яке було долучене до листа від 06.08.2018 року № 01.06/08-1.

Як правонаступник ТзОВ «ФК «Рантье», з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його незаконним, ухваленим внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що із виписки по рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 вбачається, що відповідач оплатила лише 18045 грн., інших оплат не здійснювала.

Крім цього, в матеріалах справи наявний детальний розрахунок заборгованості по кредиту, який містить вичерпну інформацію щодо порядку розрахунку заборгованості, з врахуванням всіх сплат.

Вважає, що невстановленим залишилось те, чи грошові кошти в сумі 30033,81 грн. вносились відповідачем на погашення заборгованості за спірним кредитним договором чи вносились на інший рахунок у тому ж банку, відкритий в рамках іншого кредитування.

Зазначена обставина є важливою в світлі того, що спірний кредитний договір з відповідачем є одним із шістнадцяти договорів, оформлених нею у ПАТ «Ідея Банк», однак ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не досліджував, на які саме рахунки були сплачені кошти у відповідному розмірі, як на це покликається сторона відповідача.

Зважаючи на те, що до переходу права вимоги за кредитним договором на ТзОВ «НФС», відповідач здійснила проплату на суму 1000 грн., тому апелянт має право вимоги на суму 15663,68 грн.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження дійсної заборгованості, про стягнення якої позивач звернувся до суду, при цьому відповідач спростував наявність такої.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду.

Підставами виникнення цивільних прав і обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд першої інстанції встановив, що 28.04.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № Р25.103.79663, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на суму 19346 грн. зі сплатою 4% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Разом з цим, банк свої зобов'язання виконав, що підтверджується ордером-розпорядженням від 28.04.2014 року та частковим погашенням заборгованості відповідачем.

Кредит наданий строком на 48 місяців (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 договору позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 48 щомісячних внесках включно до 1 числа кожного місяця згідно графіку щомісячних внесків за кредитним договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно із ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У зв'язку з неналежним виконанням вз»ятих на себе зобов'язань відповідач допустив заборгованість, яка станом на 23.12.2016 року становила 16063,68 грн.

Заперечуючи позовні вимоги сторона відповідача фактично не заперечує про факт укладення кредитного договору та отримання відповідних кредитних коштів, більше того вважає, що виключно цим обґрунтовані позовні вимоги, без підтвердження відповідної заборгованості, свої доводи зводила до того, що здійснила проплати по кредитному договору на рахунок ПАТ «Ідея Банк» на загальну суму 30033,81 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

30.09.2016 року між ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/09-1, на підставі якого всі грошові вимоги за спіним кредитним договором перейшли до ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» (а.с. 17-22).

Згідно із ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога).

14.11.2016 року ТзОВ «ФК «Рантье» зверталось до відповідача з Вимогою про усунення кредитних зобов'язань, повідомлено про загальну заборгованість та укладення договору факторингу, відступлення права вимоги за кредитним договором, за яким відповідач є боржником (а.с. 29-30).

На підтвердження позовних вимог позивач ТзОВ «ФК «Рантье» подав Довідку-розрахунок та виписку з особового рахунку з 01.01.2000 по 22.12.2016 (а.с. 12-15).

Зазначені обставини відповідач не опорювала та не спростувала.

Згідно п. 4.7 договору факторингу № 30/09-1 від 30.9.2016 року фактор зобов'язаний не відчужувати придбані за цим договором права вимоги без попереднього письмового дозволу клієнта.

06.02.2017 року ПАТ «Ідея банк» надав дозвіл на відчуження придбаних прав вимоги ТзОВ «ФК «Рантье» (а.с. 92).

28.02.2017 року між ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ТзОВ «ФК «Серет» укладено договір факторингу № 28/02-1, за яким ТзОВ «ФК «Серет» набуло право вимоги від ТзОВ ФК «Рантье» за спірним кредитним договором № Р25.103.79663 від 28.04.2014 року. на суму 15663,68 грн. (а.с. 93-98).

Перехід прав вимоги підтверджується Актом прийому-передачі від 28.02.2017 року (а.с. 99).

Станом на дату відступлення права вимоги - 28 лютого 2017 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становила 15663,68 грн.

Повідомлення про зміну кредитора та виконання зобов'язань було надіслано відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 100-101).

Апелянт, ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» утворилось внаслідок зміни назви ТзОВ «ФК «Серет» відповідно до рішення Загальних зборів учасників від 27.06.2017 року і є правонаступником всіх його прав.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Ухвалою від 09 квітня 2019 року залучено до участі у справі ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», як правонаступника позивача ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье».

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що погашення кредитної заборгованості в сумі 30033,81 грн. вносились відповідачем на погашення заборгованості за іншими договорами (рахунками) у тому ж банку, зокрема, Р07.103.10348 від 24.09.2014 року, Z21.103.10661 від 29.12.2014 року, тому не може вважатись належним виконанням відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором №Р25.103.79663 від 28.04.2014 року, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваного рішення з одночасним задоволенням позовних вимог (а.с. 60-76).

Зважаючи на презумпцію правомірності правочину, відсутність доказів про оскарження договору факторингу укладеного 28.02.2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ТзОВ «ФК «Серет», колегія суддів приходить переконання про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», як правонаступника ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье», заборгованості за кредитним договором № Р25.103.79663 від 28.04.2014 року в розмірі 15663,68 грн., яка складається з 11402,06 грн. заборгованості за основним боргом, 4261,62 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вирішує питання судових витрат та стягує такі сплачені позивачем за подання позову за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье», правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договоромзадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» заборгованість за кредитним договором №Р25.103.79663 від 28.04.2014 року в розмірі 15663 (п»ятнадцять тисяч шістсот шістдесят три) грн. 68 коп., яка складається з 11402,06 грн. заборгованості за основним боргом, 4261,62 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями.

Стягнути з ОСОБА_2на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. судового збору за подання позову та 2067 (дві тисячі шістдесят сім) грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 09 квітня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк