Справа № 308/7140/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року (у складі судді Тхір О.А.) за заявою ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Ужгородського міськрайонного суду 19 жовтня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2018 р. ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду від 24 жовтня 2018 р. із заявою про роз'яснення рішення суду (а.с.133-140). Просила роз'яснити рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 р. у справі № 308/7140/15-ц у частині визначення часток земельних ділянок кожного із спадкоємців. На обґрунтування заяви вказала, що резолютивна частина рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 р. у частині визнання за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на майно, що належало її доньці ОСОБА_3, а саме:

-0,0500 га земельної ділянки, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1

-0,0100 га земельної ділянки, цільове призначення для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, розташованої за адресою: АДРЕСА_2,

допускає декілька варіантів тлумачення рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 р., що в свою чергу ускладнює реалізацію такого. Заявниця вважає, що земельні ділянки спадкоємців необхідно реєструвати в частках, у тому числі в зв'язку з тим, що суд у своєму рішенні не розглядав питання про виділення земельних ділянок в натурі, а кожен із спадкоємців має право на 1/3 частку спадкового майна. Також заявник указує, що державний реєстратор відмовив у державній реєстрації права власності на вказані земельні ділянки через відсутність кадастрових номерів, що підтверджує незрозумілість рішення суду для державного реєстратора (так як він розглядає земельні ділянки відповідно до рішення суду, які виділені в натурі).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 19 листопада 2018 р. у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 р. відмовлено.

ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду з метою роз'яснення рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 р. у справі №308/7140/15-ц у частині визначення часток земельних ділянок кожного із спадкоємців. Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-заява про роз'яснення судового рішення не містить у собі нові позовні вимоги та не ставить питання зміни рішення суду;

-суд визначив земельні ділянки в кількісному вимірі, а це викликає труднощі в розумінні цієї частини рішення суду;

-суд першої інстанції може викласти в ухвалі про роз'яснення рішення більш повно та ясно частину щодо визначення часток земельних ділянок кожного із спадкоємців, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду;

-судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінку доказам, які прямо вказують на те, що реалізація рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 р. є ускладненою.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Суд виходив із безпідставності вимог указаних ОСОБА_2 у заяві про роз'яснення рішення суду.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, із таких мотивів.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність обставинам справи та нормам процесуального права.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до ч.ч.2,4 ст. 271 ЦПК України подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. Про роз'яснення або відмову у роз'ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання.

Суть роз'яснення рішення суду полягає у тому, щоб усунути можливі неясності, які можуть мати місце в рішенні суду, але є дві умови, за яких роз'яснюється рішення: перша умова - це та, що не можна змінювати його зміст, а друга - це якщо воно є незрозумілими для тих, кого зобов'язано його виконувати і орган, який буде його виконувати.

Рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Рішення суду, як би складно воно не було написане, є зрозумілим щонайменше для суду, який його ухвалив.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і є необґрунтованими та недостатніми задля скасування ухвали суду першої інстанції.

Як видно з рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 р., позов ОСОБА_2 задоволено: визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом на майно, що належало спадкодавцю - її доньці ОСОБА_3, зокрема на 0,0500 га земельної ділянки, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1;0,0100 га земельної ділянки, цільове призначення - для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Довід апеляційної скарги про те, що виклад резолютивної частини рішення суду викликає труднощі в її розумінні, не заслуговує на увагу, оскільки як видно з резолютивної частини рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 р., воно є чітким, зрозумілим і жодного неоднозначного тлумачення не допускає.

Довід апеляційної скарги про те, що заява про роз'яснення судового рішення не містить у собі нові позовні вимоги та не ставить питання щодо зміни рішення суду є необґрунтованим, оскільки вказівка в резолютивній частині рішення часток земельних ділянок призведе до зміни рішення по суті, що є неприпустимим у контексті роз'яснення рішення суду.

Решта доводів апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення і направлення справи до суду першої інстанції задля вирішення питання про роз'яснення рішення суду як неістотні.

Фактично заявником ставиться вимога перед судом не роз'яснити рішення суду, а вказати, що спадкоємцям має бути присуджено по 1/3 частині спадкового майна, що в контексті роз'яснення судового рішення є неприпустимим.

Жодної мови про декілька варіантів тлумачення судового рішення чи незрозумілість у його виконанні немає, у зв'язку з чим і немає процесуальних підстав роз'яснювати таке рішення.

За наведених обставин суд першої інстанції правильно відмовив ОСОБА_2 у роз'ясненні рішення суду, оскільки воно є чітким, зрозумілим і не зумовлює неточного чи неоднозначного тлумачення.

Зі змісту апеляційної скарги не вбачається жодних доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів констатує, що судом першої інстанції було постановлено ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 4.Повне судове рішення складено 17 квітня 2019 року.

Судді: