Номер провадження: 22-ц/813/1530/19
Номер справи місцевого суду: 491/399/18
Головуючий у першій інстанції Дорош В.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Ананьївського районного суду Одеського області від 05 червня 2018 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову від 10.03.2018 року заступника начальника Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

встановив:

11 травня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що відповідно до постанови від 09.04.2008 року ВДВС Ананьївського РУЮ Одеської області на підставі виконавчого листа № 2-549, виданого Ананьївським районним судом Одеської області 28.03.2008 року, відкрите виконавче провадження № 8155479 щодо повернення ним ОСОБА_4 вартості 36500 кг насіння соняшника на суму 157 680 грн.

Внаслідок реалізації на публічних торгах належних йому 64/100 із 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 сума боргу зменшилася до 110 081,65 грн.

З метою примусового стягнення з ОСОБА_3 зазначеної суми, 10.03.2018 року заступником начальника Ананьївського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Рудаченко А.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої для виконання направлено до Любашівського ОУПФУ Одеської області.

Про наявність зазначеної постанови та її зміст ОСОБА_3 стало відомо 04.05.2018 року у районному ВДВС, коли було надано її копію.

При цьому було роз'яснено, що копія постанови йому вже надсилалась поштовим відправленням, але він цього документу раніше не отримував.

Скаржник звертає увагу на те, що представники ВДВС не змогли надати документального підтвердження факту відправлення копії постанови на його адресу, оскільки, як вони пояснили, відправлення цього документу рекомендованим листом законом не передбачено.

Про утримання частини пенсії йому стало відомо наприкінці квітня 2018 року. Внаслідок звернення до Любашівського ОУ ПФУ Одеської області з приводу з'ясування підстав для такого утримання зі слів працівників Управління виявилось, що на нього накладено штраф.

Після цього звернувся до ВДВС, де отримав роз'яснення щодо справжніх підстав для утримання та копію оскаржуваного ним документа.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеського області від 05 червня 2018 року поновлено строк звернення до суду зі скаргою ОСОБА_3 на постанову від 10.03.2018 року заступника начальника Ананьївського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 10.03.2018 року заступника начальника Ананьївського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області задоволено частково.

Визнано неправомірними дії заступника начальника Ананьївського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Рудаченка А.О. щодо винесення постанови від 10 березня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3 та скасовано дану постанову враховуючи не виконання в повному обсязі положень ч.1,2 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження».

В іншій частині вимог скарги, щодо зобов'язання заступника начальника Ананьївського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Рудаченка А.О. направити до Любашівського ОУПФУ в Одеській області відповідне повідомлення протягом 10 днів з дня одержання ухвали суду за наслідками розгляду скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі Ананьївський районний ВДВС ГТУЮ в Одеській області ставить питання про скасування ухвалиАнаньївського районного суду Одеського області від 05 червня 2018 року та постановлення нової, про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм права.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, що мають значення для справи, не вірно застосував норми матеріального права, зокрема с. 68 Закону України «Про виконавче провадження» і прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи.

Разом з тим, до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 18.04.2019 року, на 15.00 год. учасники справи не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, а.с.101-103).

При цьому, колегія суддів враховує, що дана цивільна справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше 8 місяців, проте учасники справи жодного разу не з'явились до суду апеляційної інстанції для дачі пояснень, що свідчить про відсутність у них інтересу до наслідків розгляду справи в суді апеляційної інстанції, за винятком Ананьївського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області, який надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с.95, 104).

При цьому, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. З цих підстав колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників, неявка яких до суду визнана судом неповажною.

Колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище обставин в їх сукупності дає підстави стверджувати про неналежне здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності її учасників, повідомлених належним чином.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв'язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 23.04.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_3 на постанову заступника начальника Ананьївського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 10.03.2018 року про звернення стягнення на доходи боржника та визнаючи неправомірними дії заступника начальника відділу ДВС щодо винесення вказаної постанови та скасовуючи її, суд виходив із того, що державним виконавцем не в повному обсязі виконані положення ч. 1 та ч. 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Ананьївського районного суду Одеської області № 2-549/03 від 28.03.2008 року про зобов'язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_6 ринкову вартість 36500 кг насіння соняшника. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 07.10.2008 року змінено спосіб та порядок виконання судового рішення та постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 157680 грн.

З метою з'ясування майнового стану боржника, державним виконавцем було направлено запити до реєструючих установ, за результатами відповідей на які встановлено, що боржник є власником частини житлового будинку в АДРЕСА_1 та легкового автомобіля «ВАЗ 21099» (д/н НОМЕР_1). Будь-якого іншого майна чи коштів, належних ОСОБА_3, на які можливо звернути стягнення з метою погашення боргу за виконавчим документом, виявлено не було.

У зв'язку з цим, належна боржнику частина житлового будинку була реалізована на прилюдних торгах 11.12.2017 року, а кошти, отриманні від її реалізації перераховано стягувачу, в результаті чого заборгованість за виконавчим документом зменшилась до 110081,65 грн. з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Проте, стосовно належного ОСОБА_3 автомобіля, то 10.12.2008 року державним виконавцем відносно нього винесено постанову про арешт та оголошення заборони на відчуження, яку того ж дня направлено для виконання до реєстраційно-екзаменаційного відділення № 11 при ВДАІ ГУМВС України в Одеській області. Згідно повідомлення РЕВ № 11 при ВДАІ ГУМВС України в Одеській області відомості про арешт вказаного автомобіля занесено до автоматизованої бази обліку 19.12.2008 року.

В подальшому, а саме 14.05.2009 року державним виконавцем було встановлено, що транспортний засіб, зареєстрований за боржником, у боржника фактично відсутній і місцезнаходження його невідоме.

У зв'язку з цим, та у відповідності до ч. 3 ст. 36 Закону «Про виконавче провадження» 14.05.2009 року було винесено постанову про розшук майна боржника (автомобіля «ВАЗ 21099» (д/н НОМЕР_1), яку того ж дня направлено на виконання до Ананьївського РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.32,33).

Однак, згідно повідомлення ВДАІ по обслуговуванню адміністративної території Ананьївського району Одеської області від 22.03.2011 року місцезнаходження розшукуваного автомобіля так і не було встановлено (а.с.34).

Разом з тим, 01.09.2011 року на адресу відділу ДВС надійшов лист Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області, в якому повідомлено, що боржником у червні 2010 року арештований автомобіль було передано в користування громадянину ОСОБА_7, мешканцю с. Миколаївське Жовтневого району Миколаївської області.

Проте, в ході проведених співробітниками ВДАІ з ОАТ Жовтневого району розшукових заходів було встановлено, що автомобіль дійсно перебував в користуванні громадянина ОСОБА_7, однак в травні 2011 року він передав даний транспортний засіб в користування іншій особі (мешканцю м. Херсон), прізвища якої не пам'ятає (а.с.35).

Разом з тим, 09.08.2017 року до відділу ДВС надійшла копія позовної заяви, поданої до Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_8, мешканцем с. Новоборисівка Великомихайлівського району Одеської області, в якій останній стверджував, що розшукуваний автомобіль перебуває у нього в користуванніта розпорядженні (а.с.36-37).

З цих підстав, 15.08.2017 року державним виконавцем на адресу Великомихайлівського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області було надіслано доручення щодо опису та арешту належного боржнику автомобіля за місцем проживання позивача. Однак в результаті вжитих державним виконавцем Великомихайлівського МРВДВС заходів зазначений автомобіль виявлено не було (а.с.38-40).

Таким чином, станом на 10.03.2018 року жодних відомостей про місце перебування арештованого автомобіля чи осіб, які ним розпоряджаються, до відділу ДВС не надходило.

Разом з тим, 22.12.2017 року державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку та отримує пенсію в Любашівському об'єднаному у управлінні пенсійного фонду України.

Крім того, 10.03.2018 року на адресу відділу ДВС надійшла заява стягувача, в якій він просить державного виконавця звернути стягнення на пенсію боржника для погашення боргу за виконавчим листом № 2-549 від 28.03.2008 року (а.с.43).

Саме з цих підстав, та з метою виконання судового рішення, державним виконавцем було прийнято рішення про звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_3 для погашення боргу перед ОСОБА_6 за виконавчим листом № 2-549 від 28.03.2008 року.

При цьому державний виконавець виходив із того, що відповідно дост. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника може бути звернено у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувачаабо за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Вказана стаття Закону містить декілька умов, за дотримання будь-якої з яких державний виконавець може звернути стягнення на пенсію боржника, зокрема, відсутність у боржника коштів та майна, на які можливо звернути стягнення, а також наявність відповідної письмової заяви стягувача.

Таким чином, враховуючи, що державним виконавцем та органами поліції було вжито більш ніж достатні заходи для з'ясування місця перебування належного ОСОБА_3 автомобіля «ВАЗ 21099» (д/н НОМЕР_1), однак всі вони виявились безрезультатними, у державного виконавця були достатні підстави для звернення стягнення на пенсію боржника для погашення боргу за виконавчим листом № 2-549 від 28.03.2008 року.

Більше того, невжиття заходів для належного виконання судового рішення, яке було ухвалено 28.03.2008 року, тобто більше 10 років тому назад, могло потягнути за собою відповідальність, як адміністративну, так і кримінальну.

Крім того, довгостроковим невиконанням судового рішення порушуються права стягувача грошових коштів за судовим рішенням - ОСОБА_6 на законне і своєчасне виконання судового рішення.

Та обставина, що пенсія у розмірі 1619,42 грн., яку отримує апелянт і боржник ОСОБА_3, і яка згідно його доводам є єдиним джерелом існування, а утримання з неї 20% поставить його в скрутне матеріальне становище, не може бути підставою для невиконання судового рішення. Більше того, вказана обставина не може бути підставою для продовження порушення прав стягувача ОСОБА_6 на своєчасне отримання грошових коштів за судовим рішенням.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог матеріального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Ананьївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській областізадовольнити.

Ухвалу Ананьївського районного суду Одеського області від 05 червня 2018 року скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_3відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра