Ухвала

29 липня 2019 року

м. Київ

справа № 585/2042/15-ц

провадження № 61-30198св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2016 року у складі судді Кондратенко Л. П. та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Криворотенко В. І., Кононенко О. Ю., Собини О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29 вересня 2017 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/9870/74/72876 від 26 квітня 2007 року, що станом на 06 січня 2016 року становить 23 520,03 доларів США, що еквівалентно 559 393,13 грн та сплачений судовий збір в сумі 3 654 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов банку, дійшов висновку про те, що оскільки у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 суди дійшли висновку про безпідставність тверджень ОСОБА_1 про те, що на деякі умови кредитного договору він звернув увагу лише після отримання ним позову про стягнення коштів за кредитним договором, оскільки в пункті 8.2 кредитного договору зазначено, що цей договір відображає повне розуміння сторонами предмету договору та інших питань, зазначених в ньому. Тобто підписанням цього договору позивач підтвердив факт ознайомлення з його умовами та погодився з ними. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 26 квітня 2007 року, а договір іпотеки 23 травня 2007 року і саме в цей момент позивач дізнався про умови кредитного договору і договору іпотеки, які він вважає несправедливими, то строк звернення до суду з вимогою про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними сплив відповідно 26 квітня 2010 року та 23 травня 2010 року.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що судом неправильно застосовані норми права щодо пропуску строку позовної давності. Крім того, судом неповно з`ясовані обставини, що мають істотне значення для справи, а саме, на відсутність у кредитному договорі згоди щодо істотних умов та відсутність ціни договору, що є на його думку, підставами для визнання кредитного договору неукладеним, відсутність у матеріалах справи первинних документів, що свідчать про дату, суму і валюту кредиту. Відсутність правової оцінки факту, який свідчить про неможливість отримання кредиту в іноземній валюті. Судом при вирішенні справи проігнорований факт порушення балансу прав сторін, зокрема позичальника (наявність значної кількості несправедливих умов договору; практика, що вводить в оману позичальника). Вважає, що у суду були всі підстави для визнання договору недійсним, зокрема: відсутність письмового ознайомлення позичальника з умовами кредитування; невідповідність умов кредитного договору нормам законодавства; порушення порядку видачі кредиту (наявність підстав), передбачених статтею 227 ЦК України для визнання правочину, вчиненого юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії) недійсним); невідповідність порядку погашення кредиту вимогам законодавства. Крім того, вважає, що суд, при розгляді даної справи порушив вимоги законодавства про порядок розгляду справ про визнання правочинів недійсними.

У січні 2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги. Позивач вказував, що строк позовної давності щодо оскарження спірних договорів сплинув 26 квітня 2010 року. Крім того, ОСОБА_1 був ініціатором укладення кредитного договору , у момент підписання був ознайомлений з усіма умовами та міг обирати або не погоджуватись на певні умови, однак цього не зробив та доказів протилежного суду не надав.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 вересня 2017 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун