Справа № 685/947/19
Провадження № 2/685/205/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що 13 червня 2016 року він передав в борг ОСОБА_2 250 доларів США, про що останній власноруч написав розписку в якій зазначив, що зобов`язується повернути борг через місяць. 13.06.2018 року він знову передав у борг ОСОБА_2 10000 грн., про що останній власноруч написав розписку в якій зазначив, що зобов`язується повернути борг через п`ять місяців, а якщо не поверне вчасно то поверне з відсотками. 25.10.2016 року позивач вислав відповідачу вимогу про повернення грошей, однак борг не повернуто. Просить стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 348,50 доларів США з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за договором позики від 13.06.2016 року та 10420 грн., боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за договором позики від 13.06.2018 року та судовий збір в розмірі 1921 грн.

В судове засідання позивач не з?явився, подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно ст.128 ЦПК України, в суд не з`явився, до суду повернувся поштовий конверт з судовою повісткою надісланий відповідачу з відміткою «тимчасово за вказаною адресою не проживає».

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно ст.525,526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходу громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником певної грошової суми або речей.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 13 червня 2016 року взяв в борг у ОСОБА_1 250 доларів США та зобов`язувався повернути борг через місяць (що підтверджується розпискою). 25.10.2016 року позивачем направлено відповідачу вимога про повернення боргу в сумі 250 доларів США. Також, ОСОБА_2 13 червня 2018 року взяв в борг у ОСОБА_1 10000 грн. та зобов`язувався повернути борг через п`ять місяць, а якщо не поверне вчасно то поверне з відсотками (що підтверджується розпискою). Станом на день розгляду справи борг відповідачем в сумі 250 доларів США та 10000 грн. не повернено. Згідно з розрахунком заборгованості борг відповідача становить 348,50 доларів США, що еквівалентно 9153,85 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за договором позики від 13.06.2016 року та 10420 грн., боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за договором позики від 13.06.2018 року.

Відповідно до ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували докази позивача, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг в розмірі 250 доларів США, що еквівалентно 6566,60 грн (250доларів СШАх26,266416грн) за договором позики від 13.06.2016 року та 10420 грн., боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за договором позики від 13.06.2018 року. Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат за договором позики 250 доларів США від 13.06.2016 року задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору від 13.06.2016 року, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №564/2199/15-ц.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 525,526,530,625 ЦК України, ст.12, 81, 89, 265 ЦПК України, районний суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 250 доларів США, що еквівалентно 6566,60 грн за договором позики від 13.06.2016 року та 10420 грн., боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за договором позики від 13.06.2018 року та 768,40 грн судового збору.

У задоволенні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат за договором позики від 13.06.2016 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий