КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/9751/2019
У Х В А Л А

27червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Суханової Є.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним висновком суду, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подала апеляційну скаргу, з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 червня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху. Апелянту було надано десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для виправлення вказаних недоліків, а саме зазначити поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог ухвали апелянт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 подала до суду заяву про усунення недоліків.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до процесуального висновку, що апеляційне провадження не може бути відкрито у зв`язку із тим, що апелянтом безпідставно пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду І інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач -апелянтка була обізнана про існування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, так, як відповідно до журналів судового засідання на ( а.с 28, та 34) приймала участь в засіданні та була належним чином повідомлена про дату та час засідання про що, матеріали справи містять розписку на ( а.с 30).

Таким чином, протягом тривалого часу майже 6-ти місяців не захищала свої процесуальні права, не цікавилась розглядом справи, порушень її прав щодо отримання повного тексту рішення суду першої інстанції або звернення з апеляційною скаргою у встановленні законодавством строку, не довела.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року).

Разом з тим, в період із 18 грудня 2018 року по 30 травня 2019 року ОСОБА_1 не дивлячись на те, що була обізнана про подання неї позовної заяви до суду першої інстанції, не продемонструвала належної сумлінності у захисті своїх власних інтересів, не цікавилась її подальшим розглядом. Це свідчить про невиконання позивачем своїх процесуальних обов`язків.

У клопотанні, про поновлення строку причина його поновлення на думку суду не є поважною в розумінні п.4, ч.1 ст. 358 ЦПК України.

Так, згідно з п. 4 ч.1 ст.358 ЦПК України, скаржником у строк визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Важливо, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух.

Враховуючи вище викладене, підстав для прийняття апеляційної скарги немає, у зв`язку з тим, що причини пропуску строку на оскарження ухвали суду першої інстанції,які на думку апелянта є поважними, суд визначив не поважними.

За таких обставин, у відповідності до вимог п.4.,ч. 1 ст. 358 ЦПК України, правові підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року відсутні.

Керуючись п. 4., ч. 1 ст. 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити за пропуском процесуальних строків на оскарження.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Київського

апеляційного суду Є.М. Суханова