22-ц/804/1745/19
263/4841/19

Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/4841/19

Номер провадження 22-ц/804/1745/19

25 червня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Єфремової О.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач державний реєстратор прав на нерухоме майно Корнилов Микита Олександрович юридичного департаменту Маріупольської міської ради,

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 травня 2019 року, у складі судді Музики О.М.

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Корнилова М.О. юридичного департаменту Маріупольської міської ради про визнання недійсним рішення про відмову у реєстрації права.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Корнилова М.О. юридичного департаменту Маріупольської міської ради про визнання недійсним рішення про відмову у реєстрації права, повернуто позивачу. Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 травня 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду справи по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково зазначив, що позивач народився в УРСР, що не відповідає дійсності, адже позивач народився та виріс у ОСОБА_2 , українську мову не вивчав та нею не володіє. На теперішній час позивач не має можливості вивчати російську мову, щоб захистити свої права, так як є інвалідом другої групи довічно у зв`язку з тяжким захворюванням. Посилаючись на Конвенцію про права осіб з інвалідністю, зокрема ч.1 ст. 13, зазначає, що постановивши рішення про повернення позовної заяви позивачу, суд тим самим позбавив його права на судовий захист з причин його неспроможності за станом здоров`я викласти свої вимоги на державній мові. Позивач частково , як він зрозумів, усунув недоліки позову. Суд, у свою чергу, мав можливість продовжити процесуальні строки для виконання ухвали щодо усунення недоліків.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до п.6 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 01 квітня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Корнилова М.О. юридичного департаменту Маріупольської міської ради про визнання недійсним рішення про відмову у реєстрації права.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2019 року указану позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем не надані повні відомості про сторін, та позовна заява викладена російською мовою.

08 травня 2019 року від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 03 квітня 2019 року, яка викладена російською мовою, в якій позивач зазначив, що він є особою з інвалідністю та не володіє українською мовою, оскільки народився в БРСР та не вивчав українську мову. Наразі не має можливості вивчати українську мову, оскільки є особою з інвалідністю другої групи (безстроково), у зв`язку зі невиліковною хворобою, тому не має змоги виконати вимоги суду і тим самим захистити свої права. У свою чергу, позивач пояснив, що адреса відповідача вказана за місцем офіційної реєстрації місцезнаходження юридичного департаменту Маріупольської міської ради, де працює держреєстратором ОСОБА_3 .

Повертаючи позовну заяву, суд виходив з того, що відмова у доступі до суду з підстав невиконання вимог закону щодо дотримання української мови позовної заяви, не є такою, що не сумісна з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Судова колегія не у повному обсязі погоджується з висновками суду з оглядом на встановлені обставини.

Відповідно до частини 1, 2,4 стаття 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 10 Конституції України визначено, що державною мовою України є українська мова.

В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України.

Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК україни цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

Статтею 6 Закону України від 03.07.2012 № 5029-VI "Про засади державної мовної політики" (далі - Закон №5029-VI) визначено, що державною мовою України є українська мова.

Згідно з частиною 3 статті 14 Закону №5029-VI сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Право на захист належить до загальновизнаних принципів міжнародного права, яке імплементоване у національне законодавство як орієнтир, що визначає умови справедливого судового розгляду.

Європейського суду з прав людини у пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 13 Конвенції про права осіб з інвалідністю, що ратифікована Законом України № 1767-VI від 16.12.2009( далі Конвенція) держави-учасниці забезпечують особам з інвалідністю нарівні з іншими ефективний доступ до правосуддя, зокрема передбачаючи процесуальні та відповідні вікові корективи, які полегшують виконання ними своєї ефективної ролі прямих і опосередкованих учасників, у тому числі свідків, на всіх стадіях юридичного процесу, зокрема на стадії розслідування та інших стадіях попереднього провадження.

Щоб сприяти забезпеченню особам з інвалідністю ефективного доступу до правосуддя, держави-учасниці сприяють належному навчанню осіб, які працюють у сфері здійснення правосуддя, зокрема в поліції та пенітенціарній системі.

Відповідно до частини 4 статті 12 Конвенції Держави-учасниці забезпечують, щоб усі заходи, пов`язані з реалізацією правоздатності особам з інвалідністю передбачали належні та ефективні гарантії недопущення зловживань відповідно до міжнародного права з прав людини. Такі гарантії повинні забезпечувати, щоб заходи, пов`язані з реалізацією правоздатності, орієнтувалися на повагу до прав, волі та переваг особи, були вільні від конфлікту інтересів і недоречного впливу, були співрозмірними обставинам цієї особи й пристосовані до них, застосовувалися протягом якомога меншого строку й регулярно перевірялися компетентним, незалежним та безстороннім органом чи судовою інстанцією. Ці гарантії повинні бути пропорційними мірі, якою такі заходи зачіпають права та інтереси цієї особи.

Судом не враховане, що позивач, 1953 року народження, є інвалідом 2 групи довічно, та підпадає під особливий захист держави, яка має забезпечити йому гарантії доступу до суду. ( а.с.13)

Крім того, в ухвалі суду від 03 квітня 2019 року про залишення позову без руху суддя вказав як на недоліки, крім мовного питання, - відсутність повних відомостей щодо відповідача, та які позивач усунув.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема, ст. 175 ЦПК України.

Наслідком недотримання цих умов є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо цей недолік не буде усунуто у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 185 ЦПК України).

У свою чергу, відповідно до ч.2 ст.127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, суд не позбавлений продовжити процесуальні строки позивачу для усунення усіх вимог, викладених в ухвалі про залишення позову без руху.

За таких конкретних обставин, враховуючи, що позивач є інвалідом 2 групи та частково виконав вимоги ухвали суду про усунення недоліків, висновок суду про повернення позовної заяви позивачу є передчасним, а судове рішення таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, та підлягає скасуванню відповідно до ч.1. ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 травня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 27 червня 2019 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.