ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/4770/18

провадження № 22-ц/4809/654/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дьомич Л.М., Кіселика С.А.,

секретар судового засідання Кравченко Я.С.,

учасники справи:

державний виконавець - Сагайдачна Валентина Володимирівна,

стягувач - ОСОБА_1,

представник стягувача - адвокат Чемерис Сергій Якович,

боржник - ОСОБА_3,

представник боржника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Чемериса Сергія Яковича, який діє в інтересах стягувача ОСОБА_1, на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 січня 2019 року в складі головуючого судді Крімченко С.А. за скаргою адвоката Чемериса Сергія Яковича, який діє в інтересах стягувача ОСОБА_1, на постанову державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Сагайдачної Валентини Володимирівни, боржник ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заявника і рішення суду першої інстанції.

26.12.2018 року адвокат Чемерис С.Я., який діє в інтересах стягувача ОСОБА_1, звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Сагайдачної В.В. від 01.06.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 33746603.

Вимоги скарги мотивував тим, що в листопаді 2018 року по системі відеозв'язку «Вайбер» до нього звернулася ОСОБА_1 з проханням про надання правничої допомоги з питання стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 відповідно до виконавчого листа № 2-5036/05, виданого Олександрійським міськрайонним судом 15.08.2005 року. Повідомила, що виконавче провадження було розпочато, але аліментів вона не отримала, щодо руху виконавчого провадження та причини відсутності стягнень їй невідомо.

17.12.2018 року Чемерис С.Я. ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП № 33746603 та дізнався, що 01.06.2017 року виконавчий лист про стягнення аліментів було повернуто до Олександрійського міськрайонного суду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з закінченням строку стягнення та відсутністю заборгованості. В матеріалах виконавчого провадження наявна заява від імені ОСОБА_1 про відсутність заборгованості по аліментах.

Заявник вважає, що державний виконавець не пересвідчилася у наявності заборгованості та винесла неправомірне рішення. ОСОБА_1 перебуває в Ізраїлі. З представником зв'язувалася по телефону. Заяву про відсутність заборгованості по аліментах не писала і не могла писати, оскільки перебувала за кордоном. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази сплати аліментів, відсутній розрахунок заборгованості по аліментах. Про те, що виконавче провадження з стягнення аліментів закінчено, стягувачці стало відомо 18.12.2017 року від представника ОСОБА_7 після його ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а тому строки звернення зі скаргою не пропущено.

Заявник, від імені якої діяв її представник, просила визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Сагайдачної В.В. про закінчення виконавчого провадження і зобов'язати Сагайдачну В.В. відновити виконавче провадження ВП №33746603 за виконавчим листом № 2-5036/05, виданим Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградській області 15.08.2005 року.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 січня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги.

Суд першої інстанці дійшов висновку, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази добровільної сплати аліментів ОСОБА_3 на утримання доньки і того, що заява від 31.05.2017 року про відсутність претензій до боржника ОСОБА_3 по сплаті аліментів написана самою ОСОБА_8, а не боржником.

Також суд зазначив, що державним виконавцем не вживалися всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи щодо належного виконання рішення суду, не викликалися сторони, не з'ясовувалося питання про сплату аліментів в добровільному порядку. Державний виконавець при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.06.2017 року виходив із відсутності у боржника заборгованості по аліментам, відповідно до поданої заява від 31.05.2017 року від імені стягувача про відсутність у неї претензій до боржника ОСОБА_3 по сплаті аліментів. Проте вказав, що заявник та її представник не позбавлені можливості звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинення шахрайських дій з боку боржника.

Щодо пропуску строку для оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження суд першої інстанції зазначив, що доказів про надіслання і одержання оскарженої постанови державного виконавця не надано, тому строк оскарження необхідно обчислювати з дня ознайомлення представника стягувача із матеріалами виконавчого провадження. Тому важав, що визначений законом строк на подання скарги на постанову державного виконавця не пропущений і відсутні підстави для вирішення питання про його поновлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Адвокат Чемерис С.Я., який діє в інтересах стягувача ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування ухвали суду і ухвалення нового рішення про задоволення скарги.

Зазначив, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

На думку заявника, державний виконавець Сагайдачна В.В. в порушення ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 12 розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженної Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, не проводила щомісяця розрахунок заборгованості з виплати аліментів.

Останній розрахунок проведений в липні 2014 року.

Тому неможливо було закінчити виконавче провадження, не знаючи розмір заборгованості та графік (періоди) її погашення.

Судом першої інстанції не дано оцінки вказаним обставинам, хоча на ці порушення посилався представник стягувача.

Також суд не врахував відсутність доказів повідомлення стягувача та боржника про розрахунок заборгованості по сплаті аліментів при закінченні виконавчого провадження, як передбачено ч. 5 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

За наявності заборгованості по сплаті аліментів виконавче провадження не може бути закінчене - п. 7 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 19, 20 Інструкції. Неможливо закінчити виконавче провадження, не пересвідчившись у відсутності заборгованості по платежам.

Звертає увагу на те, що в матеріалах виконавчого провадження взагалі відсутні документи, які б підтверджували сплату боржником аліментів як в добровільному так і примусовому порядку, що передбачено п. 21 Інструкції.

Заява написана від імені ОСОБА_1 від 31.05.2017 року, що вона не має претензій до боржника ОСОБА_3 по сплаті аліментів, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, написана не нею, почерк не її, з грудня 2014 року та по теперішній час стягувач знаходиться в Ізраїлі. На підтвердження цього також надано копію паспорта ОСОБА_1 з її оригінальним підписом, оригінал міжнародного поштового відправлення ОСОБА_1, копію авіаквитка.

Представник боржника адвокат ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вказує, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права після з'ясування усіх обставин справи.

Звертає увагу, що стягувач не надала доказів перебування в Ізраїлі постійно з 2004 року. Будь яких звернень, заяв, скарг щодо невиконання рішення про стягнення аліментів з 2012 року ОСОБА_1 не подавала.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника стягувача адвоката Чемериса С.Я., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника боржника адвоката ОСОБА_4 та державного виконавця Сагайдачної В.В., які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню із залишенням скарги на постанову державного виконавця без розгляду.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

У відділі ДВС Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2-5036/05 від 15.08.2005 року, виданий Олександрійським міськрайонним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_6 (а.с.54).

Постановою старшого державного виконавця Копієвським С.В. від 07.08.2012 року, на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 від 01.08.2012 року (а.с.25), відкрите виконавче провадження № ВП № 33746603 про примусове стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 19.08.2005 року і до повноліття доньки ОСОБА_6, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.28).

Копія постанови була направлена сторонам виконавчого провадження (а.с.27).

У період 2012-2017 років державним виконавцем періодично направлялись запити до банківських установ, за місцем проживання боржника щодо наявності найна, коштів, реєстрації прав власності на нерухоме майно, транспортні засоби (а.с.32-33, 41).

Згідно останнього розрахунку заборгованості по аліментах за 2014 рік - заборгованість ОСОБА_3 по аліментах станом на 29.07.2014 року складала 17048 грн. (а.с.34).

За інформацією ПАТ «Креді Агріколь Банк» у боржника ОСОБА_3 наявний картковий рахунок (а.с.45), у ПАТ КБ « Приватбанк» відкриті три карткові рахунки (а.с.46).

Згідно інформації, наданої Куколівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області від 02.09.015 року боржник проживає в АДРЕСА_1, має земельну ділянку (пай), обробляє її одноосібно (а.с.35).

Згідно інформації Олександрійського міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_3 на обліку як безробітній не перебуває (а.с.36).

Згідно інформації з ПФУ доходи від трудових та цивільно-правових договорів, а також пенсію боржник не отримує (а.с.37).

Згідно Інформаційної довідки з ДРРПНМ ОСОБА_3 має у власності 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 (а.с.39).

Також, згідно інформації Державної фіскальної служби України стягував, як платник податків отриманих від зайняття підприємницькою діяльністю на обліку в органах ДПС не перебуває, а також інформація щодо отримання доходів в ДРФО відсутня (а.с.38).

Згідно інформації НАІС ДДАІ МВС України за боржником зареєстровані транспортні засоби: ЛЕВ 183121, 2017 р., ВАЗ 21063 1293, 1985 р. (а.с.40).

До матеріалів виконавчого провадження долучена заява від 31.05.2017 року, написана від імені стягувача ОСОБА_1, про відсутність у неї претензій до боржника ОСОБА_3 по сплаті аліментів, яка зареєстрована 31.05.2017 року за вх.№7771/1317-27 (а.с.49).

З урахуванням вказаної заяви державним виконавцем Сагайдачною В.В. 01.06.2017 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України « Про виконавче провадження» у зв'язку з закінченням строку для даного виду стягнення і відсутністю заборгованості по аліментах (а.с.51-52), яка направлена сторонам виконавчого провадження за вказаними ними адресами (а.с. 50).

Заперечуючи факт написання заяви від 31.05.2017 року та подання її стягувачем до виконавчої служби, представник заявника надав до суду фотокопію закордонного паспорта ОСОБА_10 (а.с.15-16); копію листа-повідомлення адвокату Чемерису С.Я. від 25.12.2018 року, підписану ОСОБА_1, у якому вона стверджує, що наявна у відділі ДВС заява про відсутність аліментів нею не писалась і не подавалась, рішення про стягнення аліментів не виконане (а.с.17); копію електронного квитка на ім'я ОСОБА_1 від 06.12.2014 року про виліт з аеропорту Бориспіль (а.с.18).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ст.1, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 28 Закону, яка встановлює порядок надсилання документів виконавчого провадження, зокрема передбачає, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами. У разі якщо у виконавчому документі зазначено адреси електронної пошти стягувача та/або боржника, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та/або боржнику також електронною поштою. На підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв'язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку.

Згідно статті 19 Закону сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Стаття 16 Закону передбачає, що сторони можуть реалізувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Стаття 71 Закону передбачає, що порядок стягнення аліментів визначається законом.

За наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз'яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз'яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів (п.7 ч. 1 вказаної статті).

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Частиною першою статті 74 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частина 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачає, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказаний строк є процесуальним, він може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України.

Доводи представника стягувачки щодо постійного її перебування закордоном не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження неможливості ОСОБА_8 вчиняти передбачені законом заходи для здійснення контролю за виконанням судового рішення.

Крім того, нею не доведено дотримання встановленого Законом обов'язку щодо повідомлення про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження.

Встановлено, що зі скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 01 червня 2017 року, яка була направлена 12 червня 2017 року на ім'я ОСОБА_1 за вказаною нею адресою, представник стягувачки звернувся до суду через 18 місяців.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Суд першої інстанції безпідставно вважав, що строки звернення до суду зі скаргою не пропущені і не вирішував питання щодо їх поновлення, помилково визначивши початок перебігу процесуального строку з дня ознайомлення представника стягувачки з матеріалами виконавчого провадження, а не з дня, коли стягувач могла дізнатись про зміст оскарженої постанови державного виконавця (з урахуванням поштового обігу).

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із такими висновками суду, вважає, що строк для подання скарги на рішення державного виконавця порушено, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску заявником, встановленого статтею 449 ЦПК України строку на оскарження постанови державного виконавця від 01 червня 2017 року не надано.

Відсутність доказів поважності причин пропуску строку подання скарги, а також те, що заявником не було подано клопотання про поновлення такого строку, є підставою для залишення без розгляду скарги на постанову державного виконавця від 01 червня 2017 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 374 ЦПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і залишити заяву без розгляду.

З приводу існування між сторонами виконавчого провадження (стягувачем і боржником) спору щодо розміру заборгованості за аліментами, про який йдеться у скарзі, необхідно зазначити, що такий спір відповідно до закону може бути вирішений судом у порядку позовного провадження за заявою заінтересованої особи з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Оскаржуване судове рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому на підставі ст.ст. 126, 374 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням скарги на постанову державного виконавця без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Чемериса Сергія Яковича, який діє в інтересах стягувача ОСОБА_1, задовольнити частково.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 січня 2019 року скасувати.

Скаргу адвоката Чемериса Сергія Яковича, який діє в інтересах стягувача ОСОБА_1, на постанову державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Сагайдачної Валентини Володимирівни, боржник ОСОБА_3, залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.М. Єгорова

Судді Л.М. Дьомич

С.А. Кіселик