Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 761/6875/15-ц

провадження № 61-13367св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року у складі судді Юзькової О. Л. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року у складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Головачова Я. В., Білич І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, у якому просила стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) банківські вклади за договором «Стандарт, 12 місяців» від 27 грудня 2012 року № SAMDN640 у сумі 20 000 дол. США, що еквівалентно 600 200,00 грн, та договором «Стандарт, 12 місяців» від 27 грудня 2012 року № SAMDN6622 у сумі 20 000 дол. США, що еквівалентно 600 200,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 27 грудня 2012 року вона уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначені договори на два банківські вклади по 20 000,00 дол. США, строком на 12 місяців, за процентною ставкою 10 % річних, договори передбачали їх пролонгацію у разі незаявлення клієнтом про відмову у продовження строків вкладів. 24 грудня 2014 року вона надіслала до банку заяви про відмову від продовження дії договорів банківського вкладу; у листах від 27 грудня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовило повернути їй вклади та сплатити нараховані проценти, мотивуючи це тим, що діяльність банку на території Автономної республіки Крим та м. Севастополя припинена у зв`язку з тимчасовою окупацією цієї території; 06 лютого 2015 року вона повторно надіслала до ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву про повернення вкладів та довідку про зміну реєстрації місця проживання, проте на момент звернення до суду з цим позовом кошти за договорами банківських вкладів не повернено.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав доказів на підтвердження укладення договорів банківських вкладів між ним та банком, оригіналів платіжних доручень чи їх належно засвідчених копій; досліджені у справі договори банківських вкладів не містять мокрої печатки банку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що договори банківських вкладів та оригінали платіжних доручень про внесення коштів на рахунок банку із відтиском штампа Севастопольської філії ПАТ КБ «ПриватБанк», які надавались під час апеляційного розгляду справи, не підтверджують існування між сторонами договірних відносин, оскільки договори банківських вкладів не містять мокрої печатки банку та підпису особи, яка від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» підписувала ці договори, які відповідач не визнає оригіналами. Також суд виходив з того, що на території окупованої Автономної республіки Крим та м. Севастополя поза волею ПАТ КБ «ПриватБанк» за рахунок майна банку, яке залишилося на окупованій території, некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» (Російська Федерація) проводилися виплати вкладів, позивач не підтвердила, що у такий спосіб їй не поверталися вклади.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що подані до суду платіжні доручення від 27 грудня 2012 року № та підтверджують факт внесення коштів, у такому разі письмову форму договору банківського вкладу дотримано. З 06 травня 2014 року ОСОБА_1 у зв`язку з тимчасовою окупацією Автономної республіки Крим та м. Севастополя змінила місце проживання, зареєстрована у м. Славутич Київської області, вимог до державних чи недержавних установ Російської Федерації не має.

Короткий зміст відзиву (заперечень) на касаційну скаргу

У листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшли заперечення, у яких банк просить касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалені у справі судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що у грудні 2014 року ОСОБА_1 зверталася до ПАТ КБ «ПриватБанк» для повернення банківських вкладів та виплати процентів за вкладами відповідно до договорів «Стандарт, 12 місяців» від 27 грудня 2012 року № SAMDN640 та № SAMDN6622, укладеними між нею та банком.

Позивач надала до суду примірники зазначених договорів та оригінали платіжних доручень від 27 грудня 2012 року № та на загальну суму 40 000,00 дол. США.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України).

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (частина перша статті 1060 ЦК України).

Положення статті 1059 ЦК України регулюють питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Виходячи з норм статті 1059 ЦК України, пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами (далі - Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах (далі - Інструкція), затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, пункту 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, дає підстави для висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом системи автоматизації банку.

Суд апеляційної інстанції у справі дійшов суперечливих висновків.

Під час розгляду справи ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечувало щодо укладення з ОСОБА_1 договорів банківських вкладів.

Установивши, що надані позивачем оригінали платіжних доручень від 27 грудня 2012 року № та № за формою та змістом відповідають вимогам Інструкції та Положення, містять найменування банку (філії), який здійснював касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку (філії), який прийняв готівку, відбиток штампа, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що факт внесення ОСОБА_1 коштів до Севастопольської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 40 000,00 дол. США доведено, водночас, безпідставно поставив під сумнів надані у справі екземпляри договорів банківських вкладів.

На можливість отримання позивачем від некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» (Російська Федерація) коштів за банківськими вкладами, посилався ПАТ КБ «ПриватБанк», тому доведення цих обставин з огляду на статті 10, 60 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, було його обов`язком, проте належних засобів доведення цих обставин відповідачем не надано.

Таким чином висновок судів про можливе отримання позивачем від некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» (Російська Федерація) коштів за банківськими вкладами, розміщеними на відповідних рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк», є припущенням.

Не зважаючи на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до пункту 2.1 глави 2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України 03 грудня 2003 року № 516, зобов`язано обліковувати кошти на рахунках клієнтів, від надання відомостей за рахунками ОСОБА_1 , запитаних ухвалою суду першої інстанції, відповідач фактично ухилився.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

За таких обставин, встановивши невиконання ПАТ КБ «ПриватБанк» договірних зобов`язань, суди попередніх інстанцій безпідставно відмовили у задоволенні позовних вимог щодо повернення депозитних вкладів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частинами першою, третьою статті 412 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково й ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно.

Оскільки суди неправильно тлумачили норми матеріального права, то рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором «Стандарт, 12 місяців» від 27 грудня 2012 року № SAMDN640 кошти у сумі 20 000,00 дол. США, що еквівалентно 600 200,00 грн, та за договором «Стандарт, 12 місяців» від 27 грудня 2012 року № SAMDN6622 кошти у сумі 20 000,00 дол. США, що еквівалентно 600 200,00 грн.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 при поданні позовної заяви сплатила судовий збір у сумі 3 650,00 грн, при поданні апеляційної скарги - 4 019,41 грн, при поданні касаційної скарги - 8 769,60 грн.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволено, з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, та перегляду справи у суді касаційної інстанції у загальній сумі 16 439,01 грн.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором «Стандарт, 12 місяців» від 27 грудня 2012 року № SAMDN640 кошти у сумі 600 200,00 грн, та за договором «Стандарт, 12 місяців» від 27 грудня 2012 року № SAMDN6622 кошти у сумі 600 200,00 грн.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, та перегляду справи у суді касаційної інстанції у загальній сумі 16 439,01 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
С. П. Штелик