Справа №621/1014/19
22 липня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Шахової В.В.,
за участю секретаря судових засідань - Міненко Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -
19.04.2019 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача на свою користь судовий збір.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивачки. Після розірвання шлюбу у 2011 році, відповідач ОСОБА_2 виїхав з будинку та забрав із собою усі належні йому речі та майно. Домовленості щодо порядку користування будинком з відповідачем не має. Наявність реєстрації ОСОБА_2 у будинку, порушує право приватної власності позивача та перешкоджає вільно розпоряджатись, володіти та користуватись житлом.
Із вказаних підстав позивач звернулась до суду та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Учасники справи в судове засідання не з`явились.
Позивач ОСОБА_1 у поданій заяві просила провести розгляд справи без її участі. Позов підтримала та просила його задовольнити. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. У зв`язку із неявкою відповідача просила ухвалити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128, частини 4 статті 129 Цивільного процесуального кодексу України, що підтверджується наявними в матеріалах справи конвертами про направлення судової кореспонденції. Причин неявки суду ОСОБА_2 не повідомив, відзиву на позов не подав.
Як вбачається з довідки Соколівського сільського голови від 02-19/290 від 25.04.2019, адресою зареєстрованого місця проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_1 (а. с. 14).
Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, виклик відповідача ОСОБА_2 в судове засідання здійснювався шляхом публікації оголошення, яке було розміщено з додержанням вимог, передбачених частиною 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, на підставі частини 4 статті 223, пункту 4 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.07.2019 було постановлено про заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.
Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.1998, ОСОБА_3 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 5).
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 31.10.2011 № 2014/2-975/11, яке набрало законної сили, вирішено - шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 03 серпня 2002 року (актовий запис № 9) Соколівською сільською радою Зміївського району Харківської області - розірвати (а. с. 6)

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої головою Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області 16.04.2019 за № 214, в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є колишнім чоловіком позивача (а. с. 11).

Актами обстеження від 10.12.2018 та 15.04.2019, складеними депутатом Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області Кречик Т.М. в присутності свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтверджується, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який не проживає за місцем своєї реєстрації більше семи років (а. с. 9, 10).

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

У зв`язку з тим, що в будинку позивача зареєстрована відповідач, який фактично там не проживає, позивач, як власниця будинку, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною 1 статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.

Згідно з частиною 2 статті 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України.

У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до статті 402 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є власником будинку, відповідач більше семи років не проживає без поважної причини за місцем своєї реєстрації, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим приміщенням.

Крім того, реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу у володінні, розпорядженні її власністю, та створює перешкоди в отриманні субсидії.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтею 41 Конституції України, статтями 71, 72 Житлового кодексу УРСР, статтями 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 402 Цивільного кодексу України, статтями 10, 11, 12, 81, 141, 247, 263 - 265, 280 - 284, 288, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено та підписано 22 липня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , остання адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: В.В. Шахова