Ухвала

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 520/7950/16-ц

провадження № 61-26674св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КратаВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року у складі судді: Бескровного Я. В. та рішення апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Калараш А. А., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О., та клопотання ОСОБА_5, яке підписане представником ОСОБА_6, про поновлення касаційного провадження,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - Київський ВДВС Одеського МУЮ, про стягнення заборгованості за аліментами та пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2014 року відповідач ОСОБА_5 зобов`язаний виплачувати на користь позивачки ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

14 серпня 2015 року виконавче провадження було відкрите, проте через неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по сплаті аліментів за період з 17 квітня 2014 року по 01 грудня 2016 року виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 55 640 грн.

Додатково позивач посилався на те, що відповідно до статті 196 СК України, відповідач має сплатити пеню у розмірі 16 952 грн.

Позивач просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментам в сумі 55 640 грн та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 16 952 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість по аліментах на утримання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 55 640 грн та пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 16 952 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої мотивоване тим, що позивач на підставі статті 196 СК України має право вимоги з відповідача заборгованості за аліментами у розмірі 55 640 грн та пені по несплаті аліментів за період з 17 квітня 2014 року по 01 грудня 2016 року у розмірі 16 952 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року змінено. Абзац перший, другий резолютивної частини викладено у новій редакції: «Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про стягнення заборгованості за аліментами та пені задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 заборгованість за аліментами на утримання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 28 680 грн, та пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 16 952 грн». У іншій частині позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що вимоги статті 194 СК України до правовідносин, які склалися між сторонами, після звернення ОСОБА_4 до виконавчої служби з заявою про примусове виконання виконавчого листа та відкриття 14 серпня 2015 року, виконавчого провадження не застосовуються, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа вже відкрито та заборгованість за аліментами виникла в процесі відкритого виконавчого провадження та повторному стягненню заборгованість по аліментам не підлягає. Апеляційний суд погодився із розміром пені за несвоєчасну сплату аліментів, вказавши, що він обчислений згідно висновків, які викладені у постановах Верховного Суду України № 6-81цс13 від 11 вересня 2013 року, № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року.

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 подав касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Зазначає, що суди неправильно застосували статті 187, 194 СК України при стягненні заборгованості за аліментами, а також статтю 196 СК України при обчисленні пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2019 року зупинено касаційне провадження у справі № 520/7950/16-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 333/6020/16-ц.

У квітні 2019 року ОСОБА_5 через представника ОСОБА_6 подав клопотання про поновлення касаційного провадження. Клопотання мотивоване тим, що 03 квітня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду розглянуто справу № 333/6020/16-ц.

Оскільки справа № 333/6020/16-ц розглянута Великою Палатою Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне поновити касаційне провадження у справі № 520/7950/16-ц.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 252, 253, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5, яке підписане представником ОСОБА_6, про поновлення касаційного провадження задовольнити.

Поновити касаційне провадження у справі № 520/7950/16-ц.

Справу № 520/7950/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по аліментах та пені призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель