Справа № 216/71/18
провадження №2/216/971/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Бондарєвої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Городнічевої О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз», про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій,-

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 27.11.2016 року о 18.20 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїхав на перехрестя вул. Українська - вул. ОСОБА_3 (Харитонова) в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу на «червоний» заборонений сигнал світлофора та допустив зіткнення з автомобілем «ОСОБА_4 А-5» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок ДТП, усі автомобілі отримали механічні пошкодження, пасажир автомобіля «ОСОБА_4 А-5» ОСОБА_5 була травмована.
Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2017 року ОСОБА_2 визнано винним за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340, 00 грн. на користь держави.
Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 в момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Союз» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АЕ/9004094 та який був дійсний на той час. Згідно з вказаним полісом ліміт відповідальності встановлений наступним:
-за шкоду, заподіяну життю та здоровю 200000,00 грн.;
-за шкоду, заподіяну майну 100000,00 грн.
У відповідності до полісу розмір франшизи встановлений 1000,00 грн. Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду позивачем було подано вчасно 30.11.2017 року. Після винесення постанови від 08.02.2017 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу ним подано 27.02.2017 року заяву про виплату страхового відшкодування разом з іншими документами.
Разом з цим, відповідач не повідомив щодо рішення з розгляду його заяви про страхову подію. Термін в 90 днів на виплату страхового відшкодування з моменту подання заяви сплив 30.06.2017 року. Таким чином, протягом установленого Законом терміну відповідач не відреагував, і наразі не виплатив йому страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб.
У відповідності до ст. 36.5 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Крім того, за ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач у судове засідання не зявився. Представник позивача ОСОБА_6 надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав.
У звязку з чим, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО 145280 (а.с. 14) власником автомобіля марки Skoda, модель Octavia A5, реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_1
Відповідно до постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року по справі № 216/77/17 (3/183/144/17) про адміністративне правопорушення (а.с. 11), водія ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 27.11.2016 року о 18.20 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїхав на перехрестя вул. Українська - вул. ОСОБА_3 (Харитонова) в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу на «червоний» заборонений сигнал світлофора та допустив зіткнення з автомобілем «ОСОБА_4 А-5» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок ДТП, усі автомобілі отримали механічні пошкодження, пасажир автомобіля «ОСОБА_4 А-5» ОСОБА_5 була травмована.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована відповідачем приватним акціонерним товариством «Європейський страховий союз», що посвідчено полісом серії АЕ № 9004094 (а.с. 12). Відповідно до вказаного полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн., а за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю 200 000,00 грн.
За своєю правовою природою зобов'язання з відшкодування шкоди, завданої ДТП, є деліктним зобов'язанням. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.
Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо).
Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.
Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.
За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача (ст. 1166 ЦК України).
Спеціальні делікти характеризуються такими особливостями: способом заподіяння шкоди; особою заподіювача шкоди; особою, яка відповідає за шкоду; об'єктом, якому заподіюється шкода; особливими умовами відповідальності тощо.
Видами спеціальних деліктів, зокрема, є шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, та шкода, що відшкодовується особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність.
Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги до особи, яка завдала шкоди, або до страхової компанії, про відшкодування цієї шкоди.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року (далі - Постанова), передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст. 1166, 1187 ЦК України.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З моменту, коли сталася ДТП у позивача виникло право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди, так і до страхової компанії.
Аналогічні правові позиції висловлені колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11 листопада 2015 року по справі № 6-309цс15 та від 14 вересня 2016 року по справі № 6-725цс16.
Разом з цим, покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Судом встановлено, що позивачем на власний розсуд було обрано спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги про відшкодування шкоди, завданої ДТП, в межах ліміту відповідальності до страхової компанії ОСОБА_8 «Європейський страховий союз», в якій була застрахована цивільна відповідальність ОСОБА_2, як особи, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем НОМЕР_1.
Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Обов'язки страховика визначені у ст. 988 ЦК України, а страхувальника - у ст. 989 ЦК України.
У відповідності до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначених договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Згідно з п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до абз. 1 п. 22. 1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Підпунктом 33.1.1, 33.1.4 пункту 33.1. статті 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Як вбачається з повідомлення від 30.11.2016 року (а.с. 13) позивач, на виконання вказаних вимог, у передбачений Законом трьохденний строк, надав страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
У відповідності до п. 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
На виконання вказаних вимог позивачем було подано заяву на виплату страхового відшкодування з передбаченими Законом додатками (а.с. 16).
Відповідно до приписів п. 36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з п. 34.3 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_8 «Європейський страховий союз» не було виконано вищенаведені вимоги ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач також заявляє вимоги щодо стягнення з даного відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З гідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обовязок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Так, позивач у своїй заяві надав розрахунок суми страхового відшкодування та штрафних санкцій в розмірі 79119,92 грн., у тому числі сума невиплаченого страхового відшкодування 65099,13 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань 9734,53 грн., інфляційні витрати 3241,93 грн. та три проценти річних за весь час прострочення 1134,33 грн., тому, враховуючи, що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення коштів саме до цієї дати та у такому розмірі.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_8 «Європейський страховий союз» на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 65099,13 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань 9734,53 грн., інфляційні витрати 3241,93 грн. та три проценти річних за весь час прострочення 1134,33 грн.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 791,19 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 526, 615, 625, 1046, 1049, 1050, 1166, 1187 ЦК України, ст. 22, 36 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 141, 142, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз», про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування та штрафних санкцій в розмірі 79119 (сімдесят девять тисяч сто девятнадцять) гривень 92 (девяносто дві) копійки, у тому числі сума невиплаченого страхового відшкодування 65099 (шістдесят пять тисяч девяносто девять) гривень 13 (тринадцять) копійок, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 9734 (девять тисяч сімсот тридцять чотири) гривні 53 (пятдесят три) копійки, інфляційні витрати 3241 (три тисячі двісті сорок одна) гривня 93 (девяносто три) копійки та три проценти річних за весь час прострочення 1134 (одна тисяча сто тридцять чотири) гривні 33 (тридцять три) копійки.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 791 (сімсот девяносто одна) грн. 19 (девятнадцять) коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

-відповідач: приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», , місцезнаходження юридичної особи: 04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, будинок 18В, офіс 4.

Суддя О.І. Бондарєва