Ухвала

23 травня 2019 року

м. Київ

справа № 755/13826/14-ц

провадження № 61-9406ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та її адвоката Жабен Марини Миколаївни на постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа - Головне управління держпродспоживслужби в м. Києві, про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ФОП ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму боргу у розмірі 4 200,00 грн.

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ФОП ОСОБА_2 , третя особа - Головне управління держпродспоживслужби в м. Києві, в якому просила суд розірвати договір купівлі-продажу від 09 серпня 2013 року № 170257 косметичних засобів Aqua Mineral, стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь сплачену нею за товар грошову суму у розмірі 5 600,00 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року, у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Розірвано договір купівлі-продажу косметичних засобів від 09 серпня 2013 року № 170257, укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5 600,00 грн витрат, понесених на оплату товару Aqua Mineral.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ФОП ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованість за договором купівлі-продажу у розмірі 4 200,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

14 травня 2019 року ОСОБА_1 та її адвокат Жабен М. М. подали касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі за первісним позовом є: стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суму боргу у розмірі 4 200,00 грн, за зустрічним позовом: розірвання договору купівлі-продажу від 09 серпня 2013 року № 170257 косметичних засобів Aqua Mineral, за умовами якого позивач прийняв на себе зобов`язання передати у власність відповідача косметичні засоби, а відповідач зобов`язалась сплатити вартість товару у розмірі 9 800,00 грн; стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь відповідача сплачену нею за товар грошову суму у розмірі 5 600,00 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2019 року становить 960 500,00 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 та її адвокат Жабен М. М. подали касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її адвоката Жабен Марини Миколаївни на постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа - Головне управління держпродспоживслужби в м. Києві, про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування майнової та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько