Справа № 346/169/19
Провадження № 2/346/803/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді П"ятковського В.І.,
з участю секретаря Іванишин Х.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що комунальним підприємством по експлуатації житла м. Коломиї з ним укладено договір найму житла - квартири АДРЕСА_1 .
До нього, основним квартиронаймачем був його батько, ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Зазначає, що квартира була виділена батькові та йому військовою частиною, де останній проходив службу. Шлюб між його батьками було розірвано і він залишився проживати з батьком у спірній квартирі, а мати з чоловіком проживали у винайманих квартирах.
Після смерті батька, він зареєстрував у вказаній квартирі свою матір, ОСОБА_5 та її чоловіка, ОСОБА_3 .
Незважаючи на те, що відповідачі зареєстровані у квартирі, однак протягом тривалого часу не проживають у ній, не беруть участі в оплаті комунальних послуг та інших витратах на утримання житла. Так, ОСОБА_6 в кінці 2002 року виїхала на заробітки в Італію і з того часу в спірному житлі не проживає, а ОСОБА_7 не проживає в ньому з 2015 року.
Реєстрація відповідачів у вказаному будинку позбавляє його, як квартиронаймача, права в повній мірі користуватись нею.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідачі тривалий час не проживають за місцем реєстрації по АДРЕСА_2 , не цікавляться цим житлом, не допомагають в його утриманні і вказане житло не є для них таким, що необхідне для проживання, то просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування вищевказаною квартирою.
Позивач в судове засідання не з"явився, проте подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов, а справу розглянути у його відсутності.
Відповідачі в судове засідання також не з`явились, подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечили.
Врахувавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного.
Як видно із досліджених письмових доказів 20 травня 2002 року комунальним підприємством по експлуатації житла м. Коломиї було укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду із ОСОБА_1 , згідно якого позивачу надано у безстрокове користування квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6).
Вказана квартира була виділена батькові позивача, ОСОБА_4 на підставі договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 08 жовтня 1998 року (а.с.7) та в ній проживали позивач і його батьки.
Після розірвання шлюбу між батьками, позивач залишився проживати у спірній квартирі із батьком, а мати, одружившись вдруге, проживала із чоловіком у квартирах по найму.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, і оскільки на день його смерті позивач був неповнолітнім, у спірну квартиру перейшла проживати його мати, ОСОБА_6 .
Після досягнення позивачем повноліття та укладення з ним договору найму житла, він зареєстрував у спірній квартирі свою матір та її чоловіка, ОСОБА_3 .
Як вбачається із дослідженого, ОСОБА_6 в кінці 2002 року виїхала на заробітки в Італію, а ОСОБА_7 покинув місце реєстрації в 2015 році і з того часу обоє в квартирі не проживають, житлом не цікавляться, участі в оплаті комунальних послуг та витратах на утримання житла не беруть.
Із повідомлення управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради Івано-Франківської області від 19 грудня 2018 року № 3045/08-08 вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані позивач та відповідачі (а.с.8).
Реєстрація відповідачів у квартирі порушує право позивача, як наймача житла, що не дозволяє йому розпоряджатися своїм майном у повному обсязі.
В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї позивача, отже являються наймачами житлового приміщення.
Відповідно до ст. 163 ЖК України, в разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною 1 ст. 71 ЖК України.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, а також те, що відповідачі не заперечили проти задоволення позову, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 321 ЦК України, ст. 71, 72, 163 ЖК України, керуючись ст.ст. 247, 264, 265, 268, 280-285, 354 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П`ятковський В. І.