ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року м. Київ

справа № 759/6496/18

провадження № 22-ц/824/9279/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року у складі судді П`ятничук І.В., повний текст складений 20.05.2019 року,

встановив:

У травні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 січня 2018 р. о 07 год. 20 хв. по пр. Перемоги 83 в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «Мерседес-Бенц Е200» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та «Фольксваген гольф» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАп визнано водія ОСОБА_2 . Згідно висновку спеціаліста №1987 від 21 березня 2018 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мерседес-Бенц Е200» д/н НОМЕР_1 становить 16 538,27 грн. Також, за проведення вищевказаного дослідження ОСОБА_1 слатив 1 500,00 грн., що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру № 400 від 21 березня 2018 року та актом здачі-прийняття виконаних робіт №187 від 21 березня 2018 року.

Оскільки, на час вчинення ДТП поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідачем пред`явлений не був, та в усній формі відповідач повідомила, що такого полісу не має, 22 березня 2018 року позивачем була направлена претензія про відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП, однак, станом на момент подачі позову до суду жодної відповіді не отримано, матеріальна шкода не відшкодована, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу у сумі 16 538,27 грн., витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 1 500,00 грн., судового збору в розмірі 704,80 грн., та 352,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову та витрат на правничу допомогу у розмірі 5 638,40 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспртної пригоди 16 538 грн. 27 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 500 грн., судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 638 грн. 40 коп., а всього 24 381 грн. 47 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач зазначає, що звіт про визначення вартості матеріального збитку № 1987 від 21 березня 2018 року не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, так як оцінювач ОСОБА_3 не зазначив ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів, а також оцінювач не зазначив результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах. В матеріалах справи відсутні квитанція чи чек про сплату грошових коштів за рахунком № А-000016087 від 01 лютого 2018 року. Крім того, позивачем не доведено обставин здійснення ним оплати послуг за надання правової допомоги в зазначеному розмірі саме в якості оплати послуг адвоката та безпосередньо адвокату.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує про те, що при складанні звіту, суб`єктом оціночної діяльності була допущена механічна помилка. В свою чергу, копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , протокол огляду транспортного засобу від 12 березня 2018 року та фото автомобіля підтверджують, що оцінці підлягав саме автомобіль «Мерседес-Бенц Е 200» д/н НОМЕР_1 . Позивач звертає увагу на те, що рахунок № А-000016087 від 01 лютого 2018 року був одним із додатків до звіту суб`єкта оціночної діяльності для підтвердження фактичної вартості необхідних робіт та матеріалів для відновлення пошкодженої речі. Тобто це не рахунок, який повинен був оплатити позивач і цим підтвердити понесені фактичні витрати, а тому і підтвердження оплати та акту виконаних робіт, в даному випадку не може бути. Крім того зазначає, що правничу допомогу позивачу надавав адвокат Солдаткін О.С., який здійснює індивідуальну адвокатську діяльність і зареєстрований, як фізична особа-підприємець.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 січня 2018 року о 07 год. 20 хв. водій ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом автомобілем «Фольксваген гольф» д/н НОМЕР_2 по проспекту Перемоги, 83 в м. Києві не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенц Е200» д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Фольксваген гольф» д/н НОМЕР_2 на час виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди була є ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Мерседес-Бенц Е200» д/н НОМЕР_1 власником є ОСОБА_1 (а.с. 8).

Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 07.02.2018 року по справі №75/965/18, що набрало законної сили 20.02.2018 оку, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 12).

Згідно висновку спеціаліста №1987 від 21 березня 2018 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мерседес-Бенц Е200» д/н НОМЕР_1 становить 16 538, 27 грн. (а.с. 19-23).

Крім цього, за проведення вищевказаного дослідження ОСОБА_1 сплачено 1 500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 400 від 21 березня 2018 року (а.с. 19) та актом здачі-прийняття виконаних робіт №1987 від 21.03.2018 року (а.с. 18).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, автомобілю позивача заподіяно матеріальних збитків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Суд першої інстанції, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі доказів, досліджених в судовому засіданні, встановивши, що дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, дійшов обґрунтованого висновку, що шкода у визначеному розмірі, підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі відповідач вказує на недостовірність та недопустимість звіту про визнання вартості матеріального збитку № 1987 від 21 березня 2018 року, оскільки в ньому невірно вказаний ідентифікаційний номер КТЗ позивача.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги з огляду на те, що при складенні звіту суб`єктом оціночної діяльності була допущена механічна помилка, яка не може бути підставою для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що для відшкодування завданої шкоди, позивач повинен був надати акт про виконані роботи, а не рахунок, колегія суддів також відхиляє виходячи з наступного.

Згідно вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на наведене, факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Отже, рахунок № А-000016087 від 01 лютого 2018 року підтверджує вартість необхідних робіт та матеріалів для відновлення пошкодженої речі.

Доводи ОСОБА_2 про недоведеність здійснення позивачем оплати послуг саме адвоката, колегія суддів також не приймає до уваги, адже Солдаткін О.С. являється адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії КС № 5213/10 від 28 серпня 2014 року та одночасно зареєстрований як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності у сфері права.

Таким чином, судова колегія вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: