Провадження № 22-ц/801/1012/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач :Сало Т. Б.
УХВАЛА

22 квітня 2019 рокуСправа № 127/28449/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "45 експерементальний механічний завод" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконними дій, стягнення моральної шкоди,

встановив:

18 квітня 2019 року з Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріалами зазначеної справи.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні позову у даній справі.

На погодившись із вказаним рішенням, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що він звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У пункті 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» зазначено дві категорії справ, за позовні вимоги у яких позивачі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях: про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. При цьому законодавство не звільняє особу від обов'язку щодо сплати судового збору в справах за іншими позовними вимогами, що випливають із трудових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16.

Отже, ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору лише в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, за інші позовні вимоги йому необхідно сплатити судовий збір.

У пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) зазначено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

У ч. 3 ст. 6 Закону зазначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону (в редакції чинній на момент подання позовної заяви), ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону, ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами як майнового характеру, так і немайнового характеру.

Відповідно до п.п. 1, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Враховуючи позовні вимоги та ціну позову, ОСОБА_2 підлягав до сплати судовий збір за вимоги майнового характеру (крім стягнення невиплаченої заробітної плати; стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку) в мінімальному розмірі - 704,80 грн.

Крім того, ОСОБА_2 в позовній заяві зазначено три вимоги немайнового характеру (визнати незаконними дії відповідача щодо ненадання йому завіреної копії наказу №42 від 27 квітня 2018 року «про зміни в організаційно-штатній структурі підприємства і скорочення чисельності працівників; визнати незаконними дії відповідача, щодо ненадання позивачу одного дня на тиждень, з метою самостійного його працевлаштування; визнати незаконними дії відповідача щодо ненадання йому щорічної основної відпустки з 18 червня 2018 року), які є самостійними об'єктами справляння судового збору та за які підлягав до сплати судовий збір у розмірі 2114,40 грн. (704,80 грн*3).

Враховуючи викладене, судовий збір за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення становить 4228,80 грн ((704,80+2114,40)*150%).

Таким чином, ОСОБА_2 слід сплатити судовий збір та долучити до апеляційної скарги оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 4228,80 грн. за реквізитами: отримувач УК у м. Вінниці/м.Вінниця/22030101, , банк Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок №0001.

Оскільки апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України, тому відповідно до ст. 357 ЦПК України до неї слід застосувати правила ст.185 цього Кодексу, залишивши її без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2019 року залишити без руху.

Надати строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків, в іншому випадку скарга буде вважатися неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало