Справа № 589/1095/19
Провадження № 2/589/1164/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Надточій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Шосткинського району Сумської області про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року до суду надійшов вищевказаний позов з вимогою визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що з 2006 року проживає за вказаною разом зі своєю родиною,але зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно не має можливості, через зміни в законодавстві. Разом з тим, об`єкт відповідає будівельним вимогам, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб, а тому просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння за набувальною давністю, на підставі статті 344 ЦК України.

Ухвалою суду від 15.03.2019 відкрито провадження та справа призначено до розгляду по суті у спрощеному позовному провадженні, з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.

В судове засідання сторони не з`явились. Позивач згідно поданої заяви просила провести судовий розгляд за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи за відсутності представника.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.

З довідки виконавчого комітету Богданівської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 14.05.2018 № 02-25/553 вбачається, що згідно погосподарських книг Богданівської сільської ради ОСОБА_2 була власником будинку за адресою АДРЕСА_1 (погосподарська книга 2016-2020 р., № АДРЕСА_2 , стор. 93, номер погосподарського обліку 02-0643-3).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пирогівка Шосткинського району Сумської області.

З довідки Шосткинської районної державної нотаріальної контори від 06.05.2019 № 98/01-16 вбачається, що після померлої ОСОБА_2 спадкової справи не зареєстровано, спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались. Дана інформація також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вселилась у будинок у 2006 році разом із чоловіком ОСОБА_3 , який у 2014 році помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

З акту, затвердженого головою Богданівської сільської ради від 05.12.2006 вбачається, що ОСОБА_3 (чоловік позивача) сплатив 2000 грн. за вищевказаний будинок ОСОБА_4

З договорів про користування електричною енергією зі споживачем ОСОБА_3 , вбачається, що постачання електричної енергії здійснювалось за адресою АДРЕСА_1 , що свідчить про відкритість володіння майном.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи на вищевказане майно, тобто позивач заволодів майном (квартирою) в силу факту. Водночас, обставини заволодіння нерухомим майном (під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 ) вказують на добросовісність дій позивача.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює право кожного на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно, 01 січня 2001 року. На день звернення до суду з даним позовом (15.03.2019) умови, викладені у ч. 1 ст. 334 та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позивачем дотримано.

Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також з вищевказаної частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Враховуючи те, що позивач добросовісно, з 2006 року заволоділа чужим майном - житловим будинком, понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, осіб, які б заявили свої права на це майно не встановлено, за нею може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Зважаючи на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 263 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 , позначеного у технічному паспорті літерою "А" з прибудовами "А1", "А2", веранди "а", ганку "г", ганку "г1" та господарські будівлі: погрібу "Пг", альтанки "Б", огорожі "N1-2".

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.05.2019

Суддя О.М.Сидорчук