Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 711/10733/16-ц

провадження № 61-22893св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Черкаська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 11 квітня 2017 року у складі судді Позарецької С. М. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2017 року у складі колегії суддів: Ювшина В. І., Сіренка Ю. В., Пономаренка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради, у якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з прибудовою, надвірними спорудами та огорожею на АДРЕСА_2 та на зазначену вище квартиру. Після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу постановою від 14 червня 2016 року відмовив видати таке свідоцтво та запропонував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області рішенням від 19 серпня 2016 року у справі № 695/2173/16-ц визнав за ним право власності на житловий будинок, зазначає, що у цьому судовому рішенні встановлено обставину його проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю більше 5 років.

ОСОБА_2 за життя документів, що підтверджують право власності на квартиру АДРЕСА_1 не отримав, позивач мотивував заявлення цього позову неможливістю отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначену квартиру у позасудовий спосіб.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкас від 11 квітня 2017 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не підтвердив належними доказами, що він проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та відповідно до статті 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги; наявність рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2016 року у справі № 695/2173/16-ц не встановлює обставин, які можуть бути підставою для задоволення позову у цій справі.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2017 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 11 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач не заявляв у цій справі вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини та не надав судового рішення, яким встановлювався факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , водночас у резолютивній частині рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2016 року у справі № 695/2173/16-ц такий факт не встановлювався.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 11 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2017 року й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою, що обставини його проживання зі спадкодавцем встановлені рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2016 року у справі № 695/2173/16-ц, яке набрало законної сили. На думку ОСОБА_1 , закон не передбачає обов`язкової вимоги для встановлення юридичного факту лише у резолютивній частині судового рішення; вважає, що відмова у задоволенні позову у цій справі та ухвалення судового рішення у справі № 695/2173/16-ц про задоволення позову не забезпечує єдність судової практики.

Відзиву (заперечення) на касаційну скаргу від іншого учасника справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина.

ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , заведено спадкову справу.

Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М. В. своєю постановою від 14 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

У справі № 695/2173/16-ц Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області ухвалив рішення від 19 серпня 2016 року про визнання за ОСОБА_1 права власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на житловий (садибний) будинок на АДРЕСА_2 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина перша статті 1258 ЦК України).

За правилами статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Аналогічні положення містилися у частині третій статті 61 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (частина друга статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (стаття 1273 ЦК України).

Отже, якщо спадкоємець прийняв частину спадкового майна, він вважається таким, що прийняв усе спадкове майно, а якщо відмовився від частини спадкового майна, він вважається таким, що відмовився від усього спадкового майна.

ОСОБА_1 прийняв частину спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , а саме, успадкував житловий (садибний) будинок на АДРЕСА_2 на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

Зважаючи на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що вирішення спору залежить від встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, оскільки на момент розгляду судом першої та апеляційної інстанцій цієї справи ОСОБА_1 вже є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи судами не встановлено, чи ОСОБА_2 за життя набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , не надано оцінки зокрема наявній у справі довідці житлово-будівельного кооперативу № 92 м. Черкас від 12 січня 2016 року № 01/2016, не перевірено повному сплати ним пайового внеску за квартиру відповідно до статті 15 Закону України «Про власність», чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Отже, суди попередніх інстанції не з`ясували обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, щодо наявності або відсутності у ОСОБА_2 права власності на вказану вище квартиру на момент смерті.

Необхідність дослідження доказів, наявних у справі та не досліджених судами, та встановлення наведених обставин, ураховуючи встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, позбавляють Верховний Суд можливості вирішити справу по суті заявлених вимог та зумовлюють необхідність направлення справи на новий розгляд.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Суди попередніх інстанцій не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення спору та неправильно застосовали норми матеріального та процесуального права.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню частково, то рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 11 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2017 року слід скасувати, а справу - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

З огляду на висновок по суті касаційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 11 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш
А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров