Справа № 642/2264/19
Провадження №2/642/1014/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 04.04.2019 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем не сплачено судовий збір у розмірі, вказаному в ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», а саме - сплачено 704,80 грн, замість 768,40 грн., та запропоновано доплатити різницю з наданням до суду відповідного підтверджуючого документу, крім того, відсутні докази, які би підтверджували право власності позивача на спірну квартиру та докази, які би підтвердили факт непроживання відповідача у спірній квартирі.

Позивачу надано строк п'ять днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху отримано представником позивача 10 квітня 2019 року, таким чином строк усунення недоліків - до 15.04.2019.

15.04.2019 через канцелярію суду позивачем надано заяву з додатками на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху. Із вказаної заяви вбачається, що вимоги ухвали від 04.04.2019 виконанні не в повному обсязі, а саме: не надано документ, який би підтвердив сплату судового збору.

Вимоги до позовної заяви чітко зазначені в ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Згідно ст. 185 ч. 3 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку, що позивач не виконав вимоги, визначені ст.ст. 175 - 177 ЦПК України, не надавши до суду документу, який би підтвердив сплату судового збору у розмірі передбаченому законодавством, а тому позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч.7 ст. 185 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Поверненя позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, у разі припинення існування обставин, які стали причиною її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя