Ухвала

18 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 450/3233/16-ц
провадження № 61-7407ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати наказ від 18 листопада 2016 року № 266 військової частини НОМЕР_1 про її звільнення, поновити її на посаді лаборанта медичного пункту, стягнути з військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ від 18 листопада 2016 року № 266 по військовій частині НОМЕР_1 про звільнення ОСОБА_1 з посади лаборанта медичного пункту військової частини на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників. Поновлено ОСОБА_1 на посаді лаборанта медичного пункту військової частини НОМЕР_1 з 18 листопада 2016 року. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 12 416,82 грн. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 в дохід держави 640,00 грн судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2017 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2017 року змінено в частині стягнення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 7 810,61 грн. У решті судове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2017 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2017 року залишено без змін.

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила відстрочити виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2017 року у цій справі до моменту введення посади «лаборант медичного пункту» у штат військової частини.

Свої вимоги мотивувала тим, що 19 липня 2017 року на адресу військової частини № НОМЕР_2 із відділу Державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 11 липня 2017 року, винесена при примусовому виконанні виконавчого листа від 13 березня 2017 року № 450/3233/16-ц про поновлення ОСОБА_1 на посаді лаборанта медичного пункту військової частини НОМЕР_1 с. Липники, Пустомитівського району Львівської області з 18 листопада 2017 року. Однак виконати рішення суду немає можливості, оскільки в результаті введення в дію нового штату військової частини НОМЕР_1 з 26 листопада 2016 року відбулися суттєві зміни в структурі та в чисельності особового складу. Разом з тим, змінилася структура й медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , скорочено посаду лаборанта і не введено жодної посади, на яку можна було б розмістити позивача.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2018 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07 березня 2019 року, в задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення відмовлено.

07 квітня 2019 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила указані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її заяву про відстрочення виконання рішення задовольнити.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Таким чином, частина перша статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження у касаційному порядку ухвал суду першої інстанції, після їх перегляду в апеляційному порядку, про відмову відстроченні виконання рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2019 року.
Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389 та пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак