Справа № 354/308/17
Провадження № 4-с/354/32/19
У Х В А Л А

іменем України

02 травня 2019 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Польської М.В.

при секретарі: Калинчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області скаргу ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1», субєкт оскарження старший державний виконавець Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, заінтересована особа боржник ОСОБА_3, про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення повідомлення; зобовязання відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №354/584/15-ц від 07.06.2016р.,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» звернувся в травні 2017р. в суд з даною скаргою.

Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи, визначено 01.04.2019р. головуючого суддю Польську М.В.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, вимоги скарги підтримав, просив їх задовольнити, подавши заяву про розгляд без представника.

Представник суб'єкта оскарження та заінтересована особа в судове засідання не зявилися, однак начальник Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 подав письмове заперечення від 25.04.2019р. №1345, в якому просив в задоволенні скарги відмовити з підстав зазначених в запереченні.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дій та рішення представника ВДВС при примусовому виконанні судового рішення за виконавчим листом №354/584/15-ц від 07.06.2016р., що виданий Яремчанським міським судом.

Судом встановлено, що 07.06.2016р. Яремчанським міським судом був виданий виконавчий лист №354/584/15-ц про стягнення з ОСОБА_3на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості у сумі 155 430.10 грн., який за заявою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_5 предявлено у ВДВС до виконання та відкриття ВП (а.с.4-5).

25.04.2017р. старший державний виконавець Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 направив повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (не надано підтвердження сплати авансового внеску) (а.с.6-7).

Так, за вимогами ч.4 ст.4 даного закону (в редакції виникнення спірних правовідносин від 02.06.2016р., № 1404-VIII) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;3) боржника визнано банкрутом;4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;5) юридичну особу - боржника припинено;6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ст.12 Закону).

Як слідує з норм ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За нормами ст.18 цього ж закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний:1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

А за п.1 ч.1, ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами внесеними згідно із Законом України від 21.12.2016 р. N 1798-VIII) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби. У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються

адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення (ст.28 закону).

Отже, нормами закону передбачено те, що виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску. Проте, за заявою стягувача про примусове виконання рішення, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску, окрім звільнених від сплати авансового внеску в т.ч. державних органів.

Скаржник зазначив, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_5 звільнена від сплати авансового внеску за нормами ст.3,4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як державний орган державна спеціалізована установа.

Так, за п.6, 15, 17 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; система гарантування вкладів фізичних осіб - сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники; уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Як слідує з ст.3 (ч.1,2) цього ж закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

При цьому, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку (ст.4).

Отже, до 2012 року згідно Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" (втратив чинність на підставі Закону N 4452-VI від 23.02.2012р.) Фонд був державною спеціалізованою установою, проте згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статус державної установи стаття 3, 4 цього закону, на яку посилається саме скаржник як на підставу неправомірності дій субєкта оскарження, не містить.

Окрім того, як вірно зазначає субєкт оскарження, стягувачем є банк, а не Фонд.

На це звернув увагу і Верховний Суд України у постанові від 07.10.2015р. у справі №6-1521цс15.

Окрім того, за ст.20 вищезгаданого чинного закону, Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності. Кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно дл в т.ч. покриття витрат, пов'язаних з виконанням покладених на Фонд функцій та повноважень, зокрема, пов'язаних з процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду, у тому числі витрат Фонду,

передбачених частиною восьмою статті 39 цього Закону; покриття витрат, пов'язаних із залученими Фондом кредитами;забезпечення поточної діяльності Фонду, утримання його апарату, розвитку його матеріально-технічної бази в межах кошторису витрат, затвердженого адміністративною радою Фонду; тощо.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно вимог 383, 384 ЦПК (на час звернення до суду зі скаргою) та зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно чинних на час постановлення даної ухвали ст.447-451 ЦПК України.

Так, за ч.1,5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.2,3 ст.451 чинного ЦПК України).

Підсумовуючи все вищевикладене, суд прийшов до переконання про безпідставність та необґрунтованість вимог скарги, а дії субєкта оскарження про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (не надано підтвердження сплати авансового внеску) відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, ст. ст. 12,13, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1», субєкт оскарження старший державний виконавець Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, заінтересована особа боржник ОСОБА_3, про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення повідомлення; зобовязання відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №354/584/15-ц від 07.06.2016р. відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду) протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_6