Ухвала

18 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 204/5240/18-ц

провадження № 61-7149ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 04 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначала, що із 28 червня 1997 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2017 року шлюб між сторонами розірваний. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні. Вона із відповідачем проживають разом, проте відповідач участі у витратах на утримання сина не приймає, у житті дитини участі не бере, спільного часу із сином не проводить, вона та син із ним майже не розмовляють, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Сумісним проживанням відповідач намагається уникнути обов'язку з утримання дитини. Судовий наказ про стягнення із відповідача аліментів ним оскаржений. Відповідач працює фрезерувальником, має як стабільний, так і періодичний заробіток. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Розмір доходу відповідача їй не відомий. Приблизні витрати на утримання сина складають 4 000,00 грн на місяць та складаються із витрат на школу, відвідування спортивної секції із айкідо, харчування, літній відпочинок та одяг, а отже при сплаті позивачем аліментів у розмірі 2 000,00 грн. буде забезпечена рівність сторін при несенні витрат на утримання дитини.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн щомісячно, починаючи стягнення із 18 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 04 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2018 року змінено у частині розміру стягнутих аліментів. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, починаючи із 18 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення залишено без змін.

03 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 04 березня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить указані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляду до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі - 12 000,00 грн (2 000,00 грн ? 6 місяців) є меншою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 04 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак