Справа № 647/358/19
№ провадження 2/647/226/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2019 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Миргород В.С.

при секретарі: Татаровській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №647/358/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області із вказаним позовом посилаючись на те, що 01.07.2000 року між ОСОБА_3, яка є його матір'ю, та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. 04.12.2000 року народився ОСОБА_1. Подружнє життя його батьків не склалося, у зв'язку з чим шлюб між ними було розірвано 10.02.2006 року. З 01.09.2016 року ОСОБА_1 є студентом ДПТНЗ «Херсонський професійний ліцей звязку та поліграфії», за професією «Електромеханік з ремонту та обслуговування лічильно-обчислювальних машин», денної форми навчання, не державної форми фінансування, термін закінчення навчання до 31.05.2019 року, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги батька. Відповідач на його утримання матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно законодавства зобовязаний це робити. Позивач не в змозі самостійно себе утримувати, у звязку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, оплата житла тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. У звязку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти щомісячно, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб починаючи з дня предявлення позовної заяви і до досягнення ним двадцяти трьохрічного віку за умови, що він буде продовжувати навчання.

Ухвалою суду від 13.02.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судове засідання позивач не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, зазначив, що підстави позову викладені в його тексті, всі докази є в матеріалах справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, заявою від 2019 року просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги не визнав, заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сину, оскільки відсутні докази того, що син потребує такої допомоги, він має намір добровільно утримувати повнолітнього сина, а також на його утриманні знаходяться дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Положення ст.ст. 5, 10 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КГ №048636 від 09.01.2001 року (а.с.4).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КГ №007347, шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №17 від 10.02.2006 року (а.с.5).

З довідки ДПТНЗ «Херсонський професійний ліцей звязку та поліграфії» від 27.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно навчається в ДПТНЗ «Херсонський професійний ліцей звязку та поліграфії» (ІІ атестаційного рівня), за професією «Електромеханік з ремонту та обслуговування лічильно-обчислювальних машин». Термін навчання 2,8 роки, термін навчання з 01.09.2016 року по 31.05.2019 року, денної форми навчання, не знаходиться на повному державному забезпеченні, отримує стипендію (а.с.6).

На підставі частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, для реалізації права на пред'явлення позову необхідно: а) наявність чи відсутність певних обставин (умов); б) додержання встановленого законом порядку пред'явлення позову.

В постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 року справа №6-186ц14, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, викладена правова позиція щодо стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, відповідно до якої правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,200,201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»):

1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

2) продовження ними навчання;

3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі;

4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст.182,200 СК України).

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пред'являючи позов, позивач зазначив, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись зокрема на витрати, пов'язанні з проїздом до місця навчання, на проживання, одяг, харчування , підручники, оплату житла.

У запереченнях на позовну заяву відповідач, посилаючись на матеріальне становище, вказував про наявність на утриманні дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та утримання малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, також зазначає про те, що має намір у добровільному порядку щомісяця надавати позивачу матеріальну допомогу.

Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплат ОСОБА_2, за постановою від 10.12.2015 року ВП №1174496 Бериславського ВДВС виданою за виконавчим документом 2-1174 від 13.07.2005 року, за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року регулярно сплачував аліменти, аліменти утримані по 04.12.2018 року (а.с.16).

Крім того, судом встановлено, що відповідно до довідки Бериславської міської ради №903 від 27.02.2019 року (а.с.17) ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, з дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КГ №241949 від 07.09.2017 року (а.с.19).

Відповідно до довідки Бериславського закладу повної загальної середньої освіти №1 Бериславської РДА Херсонської області №02-05/1302 від 28.02.2019 року ОСОБА_5 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.10.2017 року по 24.08.2020 року (а.с.18).

Статтею 212 ЦПК України 2004 року (у редакції станом на час розгляду справи в суді) установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд , дослідивши письмові докази , які є в справі, враховуючи те , що в судове засіданні позивач не надав жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог в частині того, що у зв»язку з продовження ним навчання термін якого закінчується 31.05.2019 року, він потребує матеріальної допомоги, що він несе витрати, пов'язані з проїздом до місця навчання, витрати на проживання, одяг, харчування, підручники, оплату житла, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог .

Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання відмовити за його необгрунтованістю.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення складено 19.04.2019 року.

Позивач ОСОБА_1, 73000, Херсонська область, Новотроїцький район, с.Федорівка, вул.Шкільна, 3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, 74300, Херсонська область, м.Берислав, вул.Л.Бикова, 2, реєстраційний номер облікової картки платника податків/паспортні дані невідомі.

Суддя В. С. Миргород