КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/6356/2019 Головуючий в 1 інстанції - Лужецька О.Р.
Унікальний № 753/3040/19 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності та скасування рішення про державну реєстрацію,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив визнати за ним право спільної сумісної власності на приміщення АДРЕСА_1 а також визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності відповідача на указане нерухоме майно.

В обґрунтування вимог позову посилався на те, що спірне нежитлове приміщення розташоване на технічному поверсі будинку над квартирою позивача та містить інженерні комунікації, а отже, має належати співвласникам багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності, як приміщення загального користування.

Разом з позовною заявою позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно. В обґрунтування вимог заяви позивач посилався на те, що незабезпечення позову в обраний спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому, оскільки відповідач має намір та можливість відчужити відповідне нерухоме майно.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року заяву задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на приміщення АДРЕСА_1 яке на праві власності належить ОСОБА_3.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі. Скаржник посилається на те, що позов ОСОБА_4 є надуманим, безпідставним та спрямованим на рейдерське захоплення приватної власності відповідача, а вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку порушує право ОСОБА_3 на мирне володіння майном. Крім того, скаржник вказував, що судом безпідставно не застосовано зустрічне забезпечення.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи вимоги заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Так, нерухоме майно, на яке судом накладено арешт є безпосереднім предметом даного спору, а тому, у випадку відчуження зазначеного нерухомого майна, виконання можливого рішення суду про задоволення позову може бути значно утруднене.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог, оскільки питання належності спірного майна до спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку підлягає встановленню судом першої інстанції в ході розгляду справи по суті, а не на стадії забезпечення позову.

Щодо невжиття судом першої інстанції зустрічного забезпечення, то в силу ч. 1 ст. 154 ЦПК України застосування інституту зустрічного забезпечення є правом, а не обов'язком суду.

При цьому, обставини для обов'язкового зустрічного забезпечення, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в даному випадку відсутні.

Крім того, заявник не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції з вмотивованим клопотанням про застосування зустрічного забезпечення в порядку ч. 6 ст. 154 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала порушує право відповідача на мирне володіння належним їй майном, оскільки вжиті заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, діють до набрання рішенням суду по даній справі законної сили та спрямовані виключно на забезпечення можливості виконання такого рішення у майбутньому.

При цьому, відповідач жодним чином не обмежена у праві користування та володіння належним їй нерухомим майном, оскільки застосовані судом обмеження стосуються виключно права розпорядження(відчуження) нерухомого майна, яке є предметом даного спору.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді