РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання Бевз О.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердянську, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

26.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу належить квартира АДРЕСА_1. В квартирі крім нього зареєстровані колишня дружина ОСОБА_3 і донька ОСОБА_5 Але відповідачі з 2003 року по теперішній час в квартирі не проживають, що підтверджується актом про фактичне проживання №13 від 15.11.2018р. Відповідачі витрати на утримання будинку не несуть, оплату комунальних послуг не здійснюють. Проте їх реєстрація в квартирі перешкоджає йому у здійснені права власника, оскільки не дає можливості оформити субсидію на комунальні послуги. Посилаючись на ст.ст.391,405 ЦК України просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 подала відзив на позов (а.с.50-51) в якому вказує на те, що позивач ОСОБА_1 є її колишнім чоловіком, з яким у вона розірвала шлюб і вимушена була з дітьми покинути житло. Вказана однокімнатна квартира була куплена подружжям у шлюбі. За рішенням Бердянського міськрайонного суду від 03.03.2006 року за нею було визнано право власності на 1/8 частку квартири. Таким чином, вона, як співвласник квартири, не може бути позбавлена права користування цією квартирою.

Позивач ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідачі більше року без поважних причин в квартирі не проживають.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася. ЇЇ інтереси в судовому засіданні представляє адвокат ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_3 і представник обох відповідачів ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечують. В обґрунтування заперечень пояснили, що ОСОБА_3 є власником 1/8 частки квартири. В квартирі, крім неї та позивача, також зареєстровані їхні діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка наразі навчається в Польщі. Відповідач з дітьми в квартирі не проживає з поважних причин, а саме: квартира складається з однієї житлової кімнати, позивач проживає в ній із співмешканкою. Їй з дітьми доводиться винаймати житло. Тому просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Допитана в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що проживає спільно з позивачем ОСОБА_1 однією сімєю два роки. Відповідачі в квартирі не проживають, комунальні послуги не оплачують, їх речей в квартирі не має. ОСОБА_3 живе з іншим чоловіком, а ОСОБА_5 зараз живе за кордоном.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що останні сім років товаришує з позивачем. Йому відомо, що ОСОБА_1 проживає з жінкою. Його колишню дружину він ніколи не бачив і її не знає.

Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_3 це колишня дружини позивача (а.с.10), а відповідач ОСОБА_5 його дочка (а.с.11).

На підставі договору купівлі-продажу від 22.09.1999 року позивач набув у власність квартиру АДРЕСА_2 (а.с.6).

За рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.03.2006 року (а.с.59-62), яке набрало законної сили 14.03.2006 року, за ОСОБА_9 (зараз- Черноусова), яка є відповідачем у цій справі, було визнано право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_3, як на майно, яке було набуте подружжям за час спільного проживання ( а.с.63-64).

Відповідач ОСОБА_3 заперечує проти задоволення позову про визнання її такою, що втратила право користування квартирою, посилаючись на те, що вона є власником 1/8 частки квартири, тому не може бути позбавлена права користування своєю власністю. Як зазначає відповідач, дочка ОСОБА_5 є членом її сімї, а тому нарівні з нею має право користуватися її власністю. Дочка зараз перебуває на навчанні в Польщі, а тому причини не проживання її в квартирі є поважними.

За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, як співвласник нерухомого майна, не може бути позбавлена права користування ним. Відповідач ОСОБА_5, як член сімї співвласника нерухомого майна ОСОБА_3, також не може бути позбавлена права користування цим майном, оскільки не проживає в ньому з поважних причин і особа, членом сімї якої вона є (мати ОСОБА_3В.), не зверталася до суду з такими вимогами.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 12,13, 81, 263-265, 268, 273,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21.04.2019 року

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_10