ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3976/18 Номер провадження 22-ц/814/2079/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Обідіної О.І., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Кременчуцька філія Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 травня 2019 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ПАТ «Полтаваобленерго» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у загальному розмірі 40 103,89 грн., інфляційні витрати у розмірі 2 756,25 грн. та 3 % річних у розмірі 627,89 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що ОСОБА_1 зареєстрований в АТ «Полтаваобленерго», як споживач послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувало, що підприємство надає послуги в повному обсязі у відповідності до якісних показників, проте ОСОБА_1 , в порушення вимог законодавства, не здійснював своєчасної оплати одержаних послуг, в результаті чого допустив заборгованість, яка станом на 18 травня 2018 року становить 40 103,89 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 травня 2019 року позовні вимоги ПАТ «Полтаваобленерго» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 21 998,52 грн та 3% річних в сумі 627,89 грн. та інфляційні втрати в сумі 2 756,25 грн.

Рішення суду вмотивоване тим, що відповідач допустив неналежну оплату послуг з теплопостачання, а тому з нього має бути стягнута заборгованість за періодичними платежами в межах трирічного строку позовної давності.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Кременчуцької філії АТ «Полтаваобленерго» у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме покладення в основу судового рішення необґрунтованого розрахунку заборгованості без врахування наданої йому субсидії, відсутність договору з надавачем послуг, а отже і обов`язку сплачувати такі послуги, а також незалучення в якості третьої особи Управління соціального захисту населення Автозаводського районного департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконкому Кременчуцької міськради.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, АТ «Полтаваобленерго» є постачальником пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією довідки серії АА №734272 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Послуги з теплопостачання позивач надає, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є власником вказаної квартири на підставі договору дарування, посвідченого 15 жовтня 2004 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дудкіною С.Г., за № 8324.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 02.08.2016 та є власником вказаної квартири на підставі договору дарування, посвідченого 15.10.2004 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дудкіною С.Г., за №8324.

30 жовтня 2016 року ОСОБА_1 призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 914,92 грн. (а.с. 44) за період з жовтня 2016 року до квітня 2017 року.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 02.08.2016 та є власником вказаної квартири на підставі договору дарування, посвідченого 15.10.2004 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дудкіною С.Г., за №8324.

30 жовтня 2016 року ОСОБА_1 призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 914,92 грн(а.с.44) за період з жовтня 2016 року до квітня 2017 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку, сума боргу станом на 18 травня 2018 рокуза період із листопада 2007 року по квітень 2018 року становить 40 103,89 грн., із них 34 784,21 грн - заборгованість за послугу «централізоване опалення» та 5 319,68 грн. за послугу «централізоване постачання гарячої води».

В порядку ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати за період з липня 2015 року по квітень 2018 року у розмірі 627,89 грн та 2756,25 грн. відповідно.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про необхідність часткового задоволення позовних вимог ПАТ «Полтаваобленерго», оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Обов`язок по оплаті власником квартири житлово-комунальних послуг, утримання будинку і прибудинкової території передбачений ст. 162 ЖК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Статтею 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, власник є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Таким чином, право власності на житло за адресою АДРЕСА_1 , кореспондує обов`язок з його утримання та сплати житлово-комунальних послуг.

Факт отримання відповідачем субсидії повною мірою врахований у розрахунку, наданому позивачем (а.с. 7), де у графі «субсидія» за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року значаться нарахування субсидій. Вказані нарахування враховані в якості оплати за послуги теплопостачання та зменшують загальну суму заборгованості на розмір субсидії.

При цьому, відповідно до п. 1 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Таким чином, правова природа субсидії не пов`язана з припиненням зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг.

Незгода відповідача з не нарахуванням йому субсидії у 2017-2018 році є підставою для оскарження рішень, дій чи бездіяльності уповноваженого органу, проте не є підставою для звільнення особи від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги.

Залучення до справи у якості третьої особи Управління соціального захисту населення Автозаводського районного департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконкому Кременчуцької міськради є безпідставним. Правовідносини із між ОСОБА_1 та вказаним органом не стосуються предмета позову. Ухвалене у справі рішення не стосуються прав та інтересів Управління соціального захисту населення Автозаводського районного департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконкому Кременчуцької міськради.

Відсутність укладеного договору між ОСОБА_1 та АТ «Полтаваобленерго» не свідчить про відсутність обов`язку оплати за житлово-комунальні послуги.

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п.п. 14 п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 звертався до АТ «Полтаваобленерго» із письмовою заявою про тимчасову відсутність та не користування послугами гарячого водопостачання.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді О.І. Обідіна

Л.М. Хіль