ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2012/18

Головуючий у першій інстанції - Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/549/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Євстафіїва О.К.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, Державна казначейська служба України

третя особа ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Олійника В.П. від 29 січня 2019 року, місце ухвалення м.Ніжин, дата складання повного тексту рішення 06 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, третя особа: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути на його користь 30 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що він на підставі виданої довіреності є законним володільцем автомобіля марки ВАЗ 210934 20, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видано на ім`я ОСОБА_2 . Позивач зазначав, що під час керування вказаним автомобілем 21.10.2017 року був безпідставно зупинений працівниками Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, в подальшому на вказаний автомобіль було накладено арешт. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 09.01.2018 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001389 від 21.10.2017 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 358 КК України. Позивач стверджує, що мають місце незаконні дії працівників Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, які спричинили ОСОБА_1 моральну шкоду внаслідок обмеження права користування даним автомобілем, при цьому виникла необхідність захисту свого порушеного права, відбулось погіршення стану здоров`я та перебування у зв`язку з цим на стаціонарному лікуванні з 24.10.2017 року по 02.11.2017 року.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.01.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Судом стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 849 грн. 80 коп. на відшкодування моральної шкоди шляхом списання даної суми з єдиного казначейського рахунку, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Судом стягнуто із Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в дохід держави 254 грн. 85 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Чернігівській області просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 29.01.2019 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 29.01.2019 року ухвалено судом без додержання норм матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги Головне управління Національної поліції в Чернігівській області не погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що вимоги заявленого позову знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи. Доводи апеляційної скарги стверджують, що в ході проведення досудового розслідування ОСОБА_1 із заявами та скаргами на дії слідчого СВ Ніжинського ВП не звертався, при цьому дії слідчого СВ Ніжинського ВП під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження незаконними не визнавались. Доводи апеляційної скарги вказують, що виходячи із положень статті 1176 ЦК України, а також із положень Закону України ''Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки відсутні незаконні дії та бездіяльність органу досудового розслідування. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_1 не надано відповідних доказів заподіяння йому моральної шкоди, не наведено мотивів обґрунтування її розміру та не наведено підстав, які призвели до заподіяння душевних страждань у зв`язку із незаконними діями та бездіяльністю правоохоронних органів, а також призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Доводи апеляційної скарги стверджують, що проведеним службовим розслідуванням не було встановлено порушень КПК України слідчим Ніжинського ВП ГУНП під час проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.107,108,110,112-121), апеляційним судом позивачу, відповідачам, третій особі, Ніжинській місцевій прокуратурі направлялись копії ухвали апеляційного суду від 26.04.2019 року про відкриття апеляційного провадження у справі та копії ухвали апеляційного суду від 07.05.2019 року про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.24), що згідно витягу з кримінального провадження №0001389, дата внесення до ЄРДР: 21.10.2017 року, правова кваліфікація: ч.1 ст.358 КК України, наявна фабула: '' 21.10.2017 року до Ніжинського ВП ГУНП надійшов рапорт поліцейського СРПП №3 про те. що під час перевірки водійських документів у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по вул .Широкомагерська, м.Ніжина виникли сумніви щодо дійсності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки ВАЗ 210934 20, д.н.з. НОМЕР_1 . Дана подія зареєстрована в ЖЄО №10262''. Орган досудового розслідування: Ніжинський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.10.2017 року (а.с.6) було накладено арешт на автомобіль марки "ВАЗ 210934 20", державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , чорного кольору та свідоцтво № НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль, який належить ОСОБА_2 , проживаючому в АДРЕСА_2 , для забезпечення збереження речових доказів. З даної ухвали про накладення арешту на майно вбачається, що 23.10.2017 року слідчий Колесник Н.М. звернулась до суду з клопотанням про арешт зазначеного автомобіля, обґрунтовуючи клопотання тим, що 21.10.2017 року співробітниками Ніжинського ВП, які здійснювали нагляд за дорожнім рухом, було зупинено автомобіль марки "ВАЗ 210934 20", державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та виявлено, що реєстрація цього транспортного засобу проводилась за підробленими документами. В подальшому вказаний автомобіль було вилучено та поміщено на територію майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Ніжинського ВП ГУНП, а також вилучено і свідоцтво про його реєстрацію. За даним фактом 21.10.2017 року СВ Ніжинського ВП ГУНП було розпочато досудове розслідування з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 статті 358 КК України, а вилучені речі 22.10.2017 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки реєстрація транспортного засобу проводилась за підробленими документами.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 21.12.2017 року (а.с.7) за клопотанням ОСОБА_1 було скасовано арешт автомобіля ''ВАЗ 210934 20", державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , чорного кольору та свідоцтва № НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль, який належить ОСОБА_2 , проживаючому в АДРЕСА_2 , якими володіє ОСОБА_1 . Арешт було накладено ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду 25.10.2017 року.

Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 09.01.2018 року (а.с.8), кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001389 від 21.10.2017 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Приймаючи до уваги приписи пункту 1 частини першої статті 1, пункту 2 частини першої статті 2, статті 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" та фактичні обставини справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підлягає відшкодуванню моральна шкода, завдана позивачу. Згідно частин 5,6 статті 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Як зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, а також норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, в ході судового розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи позовної заяви про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції враховано ступінь порушення прав позивача, який правомірно володів автомобілем на підставі виданої довіреності, настання вимушених змін у життєвих стосунках позивача, необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення порушеного права, зокрема, і в судовому порядку, що змусило позивача хвилюватись, призвело до погіршення можливості реалізації ним звичок та бажань. За даних обставин, з врахуванням засад розумності та справедливості, суд першої інстанції вважав за необхідне частково задовольнити вимоги заявленого позову та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 849 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди шляхом списання даної суми з єдиного казначейського рахунку, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України. При цьому суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що покладаючи відшкодування завданої позивачу моральної шкоди на державу, суд лише зобов`язує казначейство, як центральний орган виконавчої влади, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, списати ці кошти з відповідного казначейського рахунку.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновку суду першої інстанції про стягнення на користь позивача 10 849 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що в ході проведення досудового розслідування ОСОБА_1 із заявами та скаргами на дії слідчого СВ Ніжинського ВП не звертався, при цьому дії слідчого СВ Ніжинського ВП під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження незаконними не визнавались. Доводи апеляційної скарги вказують, що виходячи із положень Закону України ''Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки відсутні незаконні дії та бездіяльність органу досудового розслідування. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_1 не надано відповідних доказів заподіяння йому моральної шкоди, не наведено мотивів обґрунтування її розміру та не наведено підстав, які призвели до заподіяння душевних страждань у зв`язку із незаконними діями та бездіяльністю правоохоронних органів, а також призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Доводи апеляційної скарги стверджують, що проведеним службовим розслідуванням не було встановлено порушень КПК України слідчим Ніжинського ВП ГУНП під час проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, виходячи із наступного.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.24), що згідно витягу з кримінального провадження №0001389, дата внесення до ЄРДР: 21.10.2017 року, правова кваліфікація: ч.1 ст.358 КК України, наявна фабула: ''21.10.2017 року до Ніжинського ВП ГУНП надійшов рапорт поліцейського СРПП №3 про те. що під час перевірки водійських документів у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по вул .Широкомагерська, м .Ніжина виникли сумніви щодо дійсності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки ВАЗ 210934 20, д.н.з. НОМЕР_1 . Дана подія зареєстрована в ЖЄО №10262''. Орган досудового розслідування: Ніжинський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.10.2017 року (а.с.6) було накладено арешт на автомобіль марки "ВАЗ 210934 20", державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , чорного кольору та свідоцтво № НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль, який належить ОСОБА_2 , проживаючому в АДРЕСА_2 , для забезпечення збереження речових доказів. З даної ухвали про накладення арешту на майно вбачається, що 23.10.2017 року слідчий Колесник Н.М. звернулась до суду з клопотанням про арешт зазначеного автомобіля, обґрунтовуючи клопотання тим, що 21.10.2017 року співробітниками Ніжинського ВП, які здійснювали нагляд за дорожнім рухом, було зупинено автомобіль марки "ВАЗ 210934 20", державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та виявлено, що реєстрація цього транспортного засобу проводилась за підробленими документами. В подальшому вказаний автомобіль було вилучено та поміщено на територію майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Ніжинського ВП ГУНП, а також вилучено і свідоцтво про його реєстрацію. За даним фактом 21.10.2017 року СВ Ніжинського ВП ГУНП було розпочато досудове розслідування з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 статті 358 КК України, а вилучені речі 22.10.2017 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки реєстрація транспортного засобу проводилась за підробленими документами.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 21.12.2017 року (а.с.7) за клопотанням ОСОБА_1 було скасовано арешт автомобіля ''ВАЗ 210934 20", державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , чорного кольору та свідоцтва № НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль, який належить ОСОБА_2 , проживаючому в АДРЕСА_2 , якими володіє ОСОБА_1 . Арешт було накладено ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду 25.10.2017 року.

Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 09.01.2018 року (а.с.8), кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001389 від 21.10.2017 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Приймаючи до уваги приписи пункту 1 частини першої статті 1, пункту 2 частини першої статті 2, статті 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" та фактичні обставини справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підлягає відшкодуванню моральна шкода, завдана позивачу. Згідно частин 5,6 статті 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Як зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, а також норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, в ході судового розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи позовної заяви про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві ОСОБА_1 стверджував, що події, які відбулись 21.10.2017 року, спричинили погіршення його стану здоров`я, що змусило позивача перебувати на стаціонарному лікуванні в період з 24.10.2017 року по 02.11.2017 року, і вказані обставини є документально підтвердженим. З виписки №10291 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 вбачається, що з 24.10.2017 року по 02.11.2017 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у комунальному лікувально-профілактичному закладі "Ніжинська центральна міська лікарня''(а.с.9). При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції враховано ступінь порушення прав позивача, який правомірно володів автомобілем на підставі виданої довіреності, настання вимушених змін у життєвих стосунках позивача, необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення порушеного права, зокрема, і в судовому порядку, що змусило позивача хвилюватись, призвело до погіршення можливості реалізації ним звичок та бажань. За даних обставин, з врахуванням засад виваженості, розумності та справедливості, суд першої інстанції вважав за необхідне частково задовольнити вимоги заявленого позову та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 849 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди шляхом списання даної суми з єдиного казначейського рахунку, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України. При цьому суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що покладаючи відшкодування завданої позивачу моральної шкоди на державу, суд лише зобов`язує казначейство, як центральний орган виконавчої влади, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, списати ці кошти з відповідного казначейського рахунку, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 29.01.2019 року, частково задовольняючи вимоги заявленого позову, суд виходив із фактичних обставин справи та норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини

Доводи апеляційної скарги відносно того, що проведеним службовим розслідуванням не було встановлено порушень КПК України слідчим Ніжинського ВП ГУНП під час проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, на думку апеляційного суду, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, виходячи із наступного. Відповідно до приписів частини 2 статті 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Також необхідно зазначити, що прецедентна практика Європейського Суду з прав людини визначає, що право на компенсацію передбачається і за порушення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо діяння, які призвели до такого порушення, не суперечать внутрішньому праву.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За даних обставин апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.01.2019 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 29.07.2019 року.

Головуючий: Судді: