Справа № 460/1204/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 22-ц/811/2702/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3звернувся з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за борговою розпискою в розмірі 23 509,40 грн. та судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликався на те, що 24 жовтня 2014 року він позичив ОСОБА_2грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що станом на 03 квітня 2015 року, згідно курсу НБУ становило 23 509,40 грн. строком на сім днів тобто до 31 жовтня 2014 року, що підтверджено борговою розпискою даною відповідачем.

24 грудня 2014 року ОСОБА_3було направлено ОСОБА_4претензію з вимогою повернення боргу, однак останній належних висновків не зробив, борг не повернув.

Оскільки, зобов'язань за борговою розпискою відповідач не виконав, повернути борг та врегулювати спір в добровільному порядку не забажав, ОСОБА_3 змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав.

Просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за борговою розпискою в розмірі 1000 доларів США що в еквіваленті в Національній валюті станом на день звернення до суду становить 23509,40 грн. та судовий збір.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) , що проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, що проживає за адресою: АДРЕСА_2, борг за розпискою від 24.10.2014 року у розмірі 1000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день звернення до суду становить 23509,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) , що проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, що проживає за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три ) грн. 60 коп..

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що між ним та ОСОБА_3 не існувало правовідносин щодо договору позики, а існували лише правовідносини щодо придбання автомобіля, на що він наголошував під час розгляду справи у суді першої інстанції та таке підтверджене поясненнями свідка ОСОБА_6, який був допитаний в судовому засіданні. Однак, судом першої інстанції ці обставини не були взяті до уваги, що між сторонами виникло зобов'язання із договору позики, за яким боржник зобов'язувався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів, яка ним отримана від позивача, і в результаті не вірно застосував норми матеріального права.

Просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, як відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою в розмірі 1000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день звернення до суду з позовом становить 23509,40 грн., суд виходив з тих обставин, що відповідач взятих зобов»язань за борговою розпискою у визначений строк не виконав, чим порушив права позивача як позичальника.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_3 на підставі боргової розписки позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що в еквіваленті Національної валюти станом на день звернення до суду становить 23 509,40 грн. строком на сім днів, до 31 жовтня 2014 року, що підтверджується оригіналом боргової розписки укладеною даної відповідачем. Відповідач ОСОБА_2 зобов'язався повернути позику через сім днів, після їх отримання, тобто до 31 жовтня 2014 року не виконав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В даному випадку, дана позивачу відповідачем боргова розписка є належним, допустимим та достатнім доказом в підтвердження того, що ОСОБА_5 24 жовтня 2014 року отримав в борг від ОСОБА_3 1000 доларів США строком на 7 днів.

Зазначений договір оформлений розпискою складеною відповідачем, який було передано позивачу є борговим документом.

Статтею 526 ЦПК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак, в порушення умов зобов'язання, а також ст.ст.526, 1046, 1049 ЦК України, відповідач свої зобов'язання не виконав.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що між сторонами виникло зобов'язання із договору позики, за яким боржник (відповідач) зобов'язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суми позики), яка ним отримана від позивача.

У зв»язку зненалежним виконанням своїх зобов»язань щодо повернення позики ОСОБА_5 допустив порушення прав ОСОБА_3, в зв»язку з чим суд на підставах норм чинного законодавства здійснив захист порушених прав позивача шляхом задоволення його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не існувало правовідносин щодо договору позики, а існували лише правовідносини щодо придбання автомобіля, не знайшли свого підтвердження, оскільки в розписці від 24 жовтня 2014 року зазначено, що ОСОБА_5 бере в борг у ОСОБА_3 1000 доларів США, строком на 7 днів без зазначення їх мети.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, щорозглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, в зв'язку з чим, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення рішення Яворівського районного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.