Справа № 441/2101/18 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/811/505/19 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, у письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 29 грудня 2018 року, постановлену в складі головуючого судді Перетятько О.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконними дій,-

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась із позовною заявою в суд до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконними дій.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 29 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконними дій, визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 29 грудня 2018 року оскаржила позивач ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що не погоджується з вказаною ухвалою, вважає її незаконною та прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що подана нею позовна заява до суду першої інстанції відповідає нормам ЦПК України. Долучені до позовної заяви документи з Чернівецького апеляційного суду та районного суду не мають відношення до справи, а тому не завірені гербовою печаткою, такі носять інформаційний характер. Відтак, в суду першої інстанції не було підстав для залишення позовної заяви без руху та в подальшому повернення такої.

Просить скасувати ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 29 грудня 2018 року, а справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017від 29.12.2017року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається ухвала про повернення позовної заяви, відповідно до вимог ст.ст. 368, 369 ЦПК України розглядаються судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається ухвала про повернення позовної заяви, відповідно до вимог ст.ст. 368, 369 ЦПК України розглядаються судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами ( у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Згідно норм ст. 175 ЦПК України

1. У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

2. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

3. Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

4. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

5. У разі пред'явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

6. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконними дій.

Ухвалою судді Городоцького районного суду Львівської області від 18.12.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху, з тих підстав, що:

- до матеріалів позовної заяви долучені копії документів, які належним чином не засвідчені;

- позивачем не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, у відповідності до кількості відповідачів;

- позивачка не визначилась із матеріальним законом, який повинен застосовуватись до спірних правовідносин;

- позивачка не сформувала предмету доказування;

- з позовної заяви не зрозуміло, що саме є предметом спору та який спосіб захисту своїх прав обрала позивачка.

На виконання вимог ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 18.12.2018 року, позивачем 26.12.2018 року подано суду доводи та уточнення до позовної заяви від 30.11.2018 року, якими усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду про залишення позову без руху, зокрема, додано копії позовної заяви для всіх відповідачів, сформовано позовні вимоги, є посилання на норми матеріального права, які позивач вважає порушеними та які підлягають на його думку, до застосування, обрано спосіб захисту своїх прав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою суду від 18.12.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 5-ти денний строк, з дня отримання ухвали, для усунення недоліків позовної заяви. Однак, із поданої ОСОБА_2 заяви та додатків, долучених до неї, вбачається, що позивачка належним чином вимоги ухвали не виконала, недоліки, зазначені в ній, не усунула. Оскільки позивачка по суті не у сунула, вказані в ухвалі судді недоліки, позовну заяву слід повернути їй з доданими до неї матеріалами.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки, вирішуючи питання про повернення позовної заяви, суд не звернув увагу на заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви та додані до неї документи, хоч такими діями позивач вважав усунутими недоліки, про які у певній, не чіткій формі було вказано у позовній заяві.

Разом з тим, слід звернути увагу, що положення ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України не містять таких підстав для залишення позовної заяви без руху, як не визначення позивача із матеріальним законом, який повинен застосовуватись до спірних правовідносин, не сформування предмету доказування, та те, що з позовної заяви не зрозуміло, що саме є предметом спору та який спосіб захисту своїх прав обрала позивачка, а також визнавати недоліком позовної заяви - долучення до неї копій документів, які не засвідчено належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Відтак, встановлюючи негативні наслідки у вигляді повернення позову, суд позбавив сторону гарантованого законом права на справедливий судовий розгляд, складовою якого є право доступу до суду.

Згідно приписів п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, зважаючи на допущені судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що така підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Повний текст даної постанови складений 24 квітня 2019 року.

Керуючись ст.ст.259 ч.6, 367, 368, 371, 374 ч.1 п.6, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 29 грудня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і в силу вимог ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_7