Ухвала

26 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 362/4338/18

провадження № 61-7860ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня

2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня

2019 року у справі за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення на свою користь аліментів на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_4 у розмірі 11 тис. грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення останньою повноліття.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 19 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року, позовні вимоги

ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі 11 тис. грн, щомісячно, починаючи з 08 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

18 квітня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, у якій заявник просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року і передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права

та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду

від 05 березня 2019 року, зазначаючи, що оскаржену постанову суду апеляційної інстанції отримано 27 березня 2019 року.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають

касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи,

у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

З урахуванням наведеного, ціна позову у цій справі складає

(11 тис. грн х 6) 66 тис. грн, тобто суму, яка станом на 01 січня 2019 року

не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Наявність таких випадків у цій справі не встановлено й Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостої, дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня

2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 березня

2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников