КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м. Київ

Справа №757/20785/18-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/4819/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Кирилюк І.В. 09 липня 2018 року у м. Києві, повний текст рішення складено 09 липня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення несплаченої частки страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 14631, 98 грн та судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 22 квітня 2017 року в м. Києві по проспекту Комарова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, «Chevrolet Cruze», д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля «Audi 80», р/н НОМЕР_7, який належить позивачу. Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб, який належить позивачу, отримав механічні пошкодження, у зв'язку з чим ОСОБА_2 було завдано матеріальну шкоду.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року винним у вчиненні зазначеного ДТП визнано водія автомобіля НОМЕР_1. Оскільки, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент ДТП була застрахована у відповідача відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №АЕ 7974468 від 07 липня 2016 року. Позивач звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Зважаючи на те, що у строки, передбачені чинним законодавством, відповідачем не було направлено свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків, позивач самостійно обрала експерта для визначення розміру збитків. Відповідно до Звіту №1050 від 19 червня 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi80», д.н.з. НОМЕР_7, становить 22035,84 грн. Однак, відповідач сплатив ОСОБА_2 лише частину страхового відшкодування у розмірі 9453,32 грн., а також компенсував витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1400,00 грн. З урахуванням того, що ліміт страхового відшкодування відповідно до зазначеного Полісу ОСЦПВВНТЗ №АЕ 7974468 від 07 липня 2016 року становить 100000,00 грн, позивач вважає, що ПАТ СК «Альфа-Гарант» має сплатити їй частину страхового відшкодування, розмір якого складає 12082,52 грн Також, у відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просила стягнути з відповідача пеню у розмірі 2549,46 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення несплаченої частки страхового відшкодування - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Audi80», д.н.з. НОМЕР_7, перевищили вартість вказаного транспортного засобу, до моменту настання дорожньо-транспортної пригоди, а тому даний транспортний засіб було визнано фізично знищеним.Суд вважав, що різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає сплаті позивачу, складає 15193,48 грн. Поряд з цим, оскільки, автомобіль «Audi80», д.н.з. НОМЕР_7, став учасником одразу двох ДТП, та з урахуванням того, що позивачу було виплачено ПрАТ «СК «Юнівес» 7596,74 грн, частина страхового відшкодування, яка мала бути виплачена позивачу ТДВ СК «Альфа-Гарант», складала 6596,74 грн. Оскільки відповідач виплатив ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 9453,31 грн, та перевищив суму страхового відшкодування, належного їй, ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконало всі покладені на нього як на страховика зобов'язання. За таких обставин суд першої інстанції вважав, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Не погодилась із вказаним рішення суду позивач, нею подано апеляційну скаргу, в якій вона посилається на неправильне і необґрунтоване застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що автомобіль «Audi80», д.н.з. НОМЕР_7, дійсно став учасником одразу двох ДТП, однак друге ДТП відношення саме до даної справи і до зобов'язань відповідача не має, як і не мають відношення виконані на замовлення ПрАТ «СК «Юнівес» Звіти №200 та №200/1 від 18 липня 2017 року. Дійсно, внаслідок другої ДТП належний позивачеві транспортний засіб було фізично знищеним, проте це не дає підстав ні відповідачеві, ні суду виходити з розрахунку вартості заподіяної позивачеві внаслідок першої ДТП шкоди зі Звіту про оцінку шкоди, заподіяної внаслідок другої ДТП. Шкода, завдана позивачеві внаслідок першої та другої ДТП не є неподільною - внаслідок цих ДТП було пошкоджено різні частини транспортних засобів, що підтверджується як Звітом №1053 від 19 червня 2017 року, так і розрахунком страхового відшкодування, який було проведено відповідачем, при чому - без достатніх правових підстав, оскільки здійснений особою, що не має на це відповідних повноважень та без огляду представником відповідача вказаного транспортного засобу, а тому вказаний розрахунок не є належним та допустимим доказом. Тобто вказаний розрахунок не є ні Звітом про оцінку збитку, виконаним суб'єктом оціночної діяльності, ні Висновком судового експерта, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом. Також зазначає, що розрахунок страхового відшкодування, у якому визначено суму страхового відшкодування у розмірі 9453,32 грн позивач не підписувала, а тому вказані посилання суду не відповідають дійсності.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. ч. 1,2, ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договору підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. З ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб Необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізичко знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 вищевказаного Закону, разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Судом встановлено, що 22 квітня 2017 року в м. Києві по проспекту Комарова сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7, який належить позивачу ОСОБА_2 Внаслідок зазначеної ДТП, автомобіль «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7, який належний позивачу, отримав механічні пошкодження, у зв'язку з чим ОСОБА_2 було завдано матеріальну шкоду.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року у справі №760/7621/17 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Разом з цим, з матеріалів справи також вбачається, що 22 квітня 2017 року після вищевказаної ДТП відбулася ще одна ДТП за участю транспортного засобу «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7, що належить позивачу, та транспортного засобу «ВАЗ» державний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 30 травня 2017 року у справі №760/7621/17 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні ДТП, яка відбулася 22 квітня 2017 року за участю транспортного засобу «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7, що належить позивачу та транспортного засобу «ВАЗ», державний номер НОМЕР_4, який належить ОСОБА_5

Згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АЕ 7974468 від 07 липня 2016 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність винної особи ОСОБА_3, була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», ліміт страхового відшкодування становить 100000,00 грн, а франшиза становить 1000,00 грн. Отже, шкода, завдана з вини ОСОБА_3, підлягає відшкодуванню за рахунок ТДВ СК « Альфа-Гарант».

Відповідно до Звіту №1053 від 19 червня 2017 року, складеного на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7, складає 22035,84 грн (а.с. 15-21).

Відповідно до Розрахунку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7, який складений аварійним комісаром, внаслідок зіткнення саме з забезпеченим транспортним засобом «КІА», р/н НОМЕР_5, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7, становить 10453,31 грн (а.с. 58-62).

Так, відповідно до платіжного доручення №ID-96552 від 26/07/2017, відповідачем ТДВ СК « Альфа-Гарант» було перераховано ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 9453,32 грн (з урахуванням розміру франшизи у розмірі 1000 грн) (а.с. 64-66).

Отже, з урахуванням виплаченої відповідачем позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 9453,32 грн., позивач вважав, що невиплаченою залишається частина страхового відшкодування у розмірі 12082,52 грн., оскільки вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7, згідно Звіту №1053 від 19 червня 2017 року складає 22035,84 грн.

Разом з цим, згідно Звіту №200 від 18 липня 2017 року щодо оцінки вартості матеріального збитку завданого автомобілю «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7 внаслідок ДТП, яка сталася 22 квітня 2017 року за участі «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7 та автомобіля НОМЕР_6, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7, складає 149019,98 грн., а ринкова вартість вказаного транспортного засобу на момент ДТП складає 43878,82 грн (а.с. 70-79).З наведеного вбачається, що транспортний засіб «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7 є фізично знищеним, так як його ремонт є економічно не доцільним.

Відповідно до Звіту №200/1 від 18 липня 2017 року щодо вартості утилізації автомобіля «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7, вартість залишків транспортного засобу складає 28684,34 грн (а.с. 83-89).

З наведених вище обставин справи вбачається, що автомобіль позивача став учасником одразу двох ДТП, при цьому вказаний автомобіль визнано експертом фізично знищеним.

Отже, у відповідності до п. 30.2 ст. 30 та п. 36.3 ст. 363акону України «Про обов'язкове страхування цивільно-праворої відповідальності власників наземних транспортних засобів», різниця яка підлягає відшкодуванню позивачу, складає 15193,48 грн, а розмір страхового відшкодування за кожну з осіб визначається шляхом поділу.

Оскільки відповідач, виплатив ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 9453,31 грн, то він вважається таким, що виконав всі зобов'язання, покладені на нього як на страховика.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції при постановлені оскаржуваного рішення безпідставно виходив з розрахунку вартості заподіяної позивачеві шкоди внаслідок ДТП згідно Звіту №200 про оцінку шкоди, заподіяної внаслідок другої ДТП, оскільки шкода, завдана позивачеві внаслідок першої та другої ДТП не є неподільною, так як внаслідок цих ДТП було пошкоджено різні частини транспортних засобів, колегія суддів до уваги не приймає, виходячи з такого.

Згідно Звіту №200 від 18 липня 2017 року до вартості відновлювального ремонту було включено заміну та/або ремонт складових транспортного засобу «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_7, які було пошкоджено внаслідок, як першої так і другої ДТП, а тому необхідним є застосування положень п. 36.3 ст. 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки в даному випадку відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є дві особи, а тому розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. За таких обставин посилання позивача на те, що шкода завдана автомобілю внаслідок першої ДТП не є неподільною, є безпідставними та спростовуються вищевикладеним, а тому застосування принципу поділу відшкодування завданих збитків, у даному випадку є доцільним та ефективним.

Посилання позивача на те, що Розрахунок вартості матеріального збитку, складений особою, що не має на це відповідних повноважень та без огляду представником відповідача вказаного транспортного засобу, а тому він не може бути належним та допустимим доказом, відхиляються колегією суддів, оскільки відповідно до положень п. 34.4 ст. 34 вищевказаного Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються, зокрема, аварійні комісари. В даному випадку такий розрахунок вартості матеріального збитку складений аварійним комісаром, повноваження якого підтверджуються посвідченням та Сертифікатом аварійного комісара, та складений з урахуванням вимог законодавства, а тому доводи позивача про допущення порушень з боку відповідача при проведені оцінки завданої шкоди є безпідставними.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Враховуючи, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню, понесені позивачем судові витрати компенсації, в силу ст. 141 ЦПК України, не підлягають.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В.Поліщук