Номер провадження: 22-ц/813/2524/19
Номер справи місцевого суду: 522/1555/18
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2019 року м. Одеса

Колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.

з участю: представника публічного акціонерного товариства «МТБ Банк»

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року (одноособово суддя Бондар В.Я.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Носенка Олександра Володимировича про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

29.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до публічного акціонерного товариства МТБ Банк» (далі-Банк), Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі-Департамент), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. (далі-приватний нотаріус) про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме: скасування рішення про державну реєстрацію права власності за Банком на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер № 101; скасування рішення про державну реєстрацію права власності за Банком на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , реєстраційний номер № 101, скасування рішення про державну реєстрацію права власності за Банком на нежитлове приміщення АДРЕСА_3 , реєстраційний номер № 101, скасування рішення про державну реєстрацію права власності за Банком на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер № 1 та витребування зазначеного нерухомого майна з чужого незаконного володіння Банка на його користь.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовав наступним.

09.04.2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №428/F, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді непоновлюваної лінії у сумі 2 141 600 доларів США зі сплатою 12,2 % річних.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 10.04.2008 між ОСОБА_1 та Банком укладені три іпотечні договори, які посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстраційними №№ 1670, 1674, 1672, і, відповідно до умов яких ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку належне йому на праві власності нерухоме майно: нежитлові приміщення АДРЕСА_5 .

Крім того 17.07.2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №460/F, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді непоновлюваної лінії у сумі 722 212 доларів США зі сплатою 12,5 % річних.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 та Банк 18.07.2008 уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстраційним № 3698, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_10 .

В липні 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався, що право власності на вказані вище об`єкти нерухомості зареєстровані на Банком.

Банк став власником спірного нерухомого майна на підставі Свідоцтв, виданих приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Носенко О.В. від 20.07.2017 року за реєстрованими №№ 1467,1468 від 07.09.2017 року і за реєстрованим № 2160.

Зазначені свідоцтва, у свою чергу, видані на підставі Актів № 5049331/25-1, № 50493313/25, № 50493313/25-2 від 21.04.2017 року, затверджених заступником директора Департаменту-начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України.

Вважає, що набуття Банком права власності на спірне нерухоме майно відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим його порушені права підлягають захисту.

Крім того, на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 02.06.2010 року та 14.04.2011 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь Банка суд стягнув заборгованість за кредитним договорами, а не звернув стягнення на предмети іпотеки.

Спосіб виконання рішень про стягнення заборгованості судом не змінювався, а отже у державного виконавця не було законних підстав для реалізації іпотечного майна а саме: нежилого приміщення АДРЕСА_2 ; нежилого приміщення АДРЕСА_3 ; нежилого приміщення АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_10 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.04.2011 року № 22ц-208/11, у порушення вимог Закону України «Про іпотеку», з ОСОБА_1 у солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором, як з фінансового поручителя, а не як з майнового поручителя.

Тому реалізація об`єктів нерухомого майна, належних ОСОБА_1 на праві власності на електронних торгах в межах виконавчого провадження, а також реєстрація права власності на предмети іпотеки за іпотекодержателем, Банком, на думку позивача є неправомірними, здійснені з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та «Про виконавче провадження».

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити.

У суді першої інстанції представник позивача позов підтримала і просила про його задоволення, представник Банка просила у позові відмовити, посилаючись на відсутність правових підстав для його задоволення.

Приватний нотаріус, представник Департаменту не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2018 рокуу задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. Скасовані заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 07.02.2018 року по справі № 522/1555/18 шляхом зняття арешту з майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_1 ; нежитлового приміщення АДРЕСА_2 ; нежитлового приміщення АДРЕСА_3 ; квартири АДРЕСА_4 .

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційні скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду від 05.04.2018 року скасувати та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 зазначає:

Судом, всупереч положенням ЦПК України, безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Павел О.Ю. про зупинення розгляду справи.

Результат розгляду справи № 522/20477/17 мав суттєве значення для розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Банка, Департаменту та приватного нотаріуса про витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки судовим рішенням буде підтверджено чи спростовано факт недійсності проведення електронних торгів та незаконність актів державного виконавця щодо реалізації нерухомого майна, що має значення для винесення обґрунтованого та об`єктивного рішення по справі № 522/1555/18, оскільки може бути встановлено, що набуття Банком права власності на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , відбулося з порушенням вимог чинного законодавства.

Рішенням Приморського районного суду Банк необґрунтовано визнано власником, а не володільцем спірного майна .

Закон України «Про іпотеку» не передбачає звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на електронних торгах.

Крім того, рішеннями апеляційного суду Одеської області від 02.06.2010 року та від 14.04.2011 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитними договорами, а не звернуто стягнення на предмети іпотеки.

Спосіб виконання рішень про стягнення заборгованості судом не змінювався, а отже у державного виконавця не було законних підстав для реалізації іпотечного майна.

Тому реалізація об`єктів нерухомого майна на електронних торгах в межах виконавчого провадження, а також реєстрація права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, здійснені з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про виконавче провадження».

Всупереч позиції представника позивача, суд не дослідив наданих йому доказів, не здійснив необхідної правової оцінки матеріалів справи, рішення ухвалено без достатнього дослідження доказів.

Судом відмовлено у клопотанні про витребування інформації з КП «ЖКС Порто-Франківський», незважаючи на те, що на момент подачі клопотання, представник позивача зазначив, що всупереч наявності судового спору щодо вказаної квартири та накладення судом арешту на квартиру в межах забезпечення позову, а також виконання позивачем дій щодо сплати зустрічного забезпечення, визначеного судом, для можливого відшкодування збитків Банка, ним вчиняються активні дії щодо подальшого відчуження спірного нерухомого майна.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до справи третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ДП «СЕТАМ», що унеможливило з`ясування всіх обставин справи. ДП «СЕТАМ» є суб`єктом за допомогою та за участі якого відбулось неправомірне відчуження об`єктів нерухомого майна, що належало ОСОБА_1

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

У відзиві на апеляційну скаргу представник Банка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, зазначаючи:

Апелянт помилково стверджує, що начебто ст. 41 Закону України «Про іпотеку» прямо забороняє здійснювати реалізацію предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за будь-якими іншими рішеннями, ніж рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконавчого напису.

Норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Твердження апелянта, щодо неправильного застосування судом першої інстанції ст. 41 Закону України «Про іпотеку» є безпідставним, тим більш, що встановлення недійсності придбання Банком спірного майна не було предметом даного судового розгляду.

На теперішній час, як і на момент звернення апелянта до суду, всі підстави набуття Банком права власності на вищезазначену нерухомість є чинними і не скасовані. Банк придбав всі спірні об`єкти нерухомості законним шляхом у порядку, встановленому для виконання судових рішень. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували право власності позивача на дані об`єкти нерухомості. Навпаки, позивачем (апелянтом) до позовної заяви надані саме ті докази, які підтверджують право власності Банка на вищезазначене майно, а також законність, правомірність та добросовісність набуття його Банком. Банк є єдиним законним власником та добросовісним набувачем всіх чотирьох вищевказаних об`єктів нерухомості, право власності на які набув на законних підставах та у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Банк не є виключно володільцем майна, він є його законним власником та добросовісним набувачем.

Недійсність набуття права власності Банком не встановлена.

Судом першої інстанції правомірно відмовлено у витребуванні доказів по справі з ДП «СЕТАМ» та залучення його в якості третьої особи.

Позивачем не зазначалось які саме докази мають бути витребувані з ДП «СЕТАМ» та яким чином вони можуть підтвердити незаконність набуття Банком права власності на спірне майно. Самі по собі протоколи електронних торгів, які визнані такими, що відбулися, жодним чином не могли підтвердити незаконність набуття Банком права власності на майно.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції був зобов`язаний зупинити розгляд справи до вирішення питання щодо правомірності володіння Банком нерухомим майном позивача ( ОСОБА_1 ), оскільки чинним рішенням суду по цивільній справі №522/20477/17 буде підтверджений чи спростований факт недійсності проведення електронних торгів та незаконність актів державного виконавця про реалізацію нерухомого майна та незаконність набуття Банком права власності на нерухоме майно позивача ( ОСОБА_1 ).

Фактично обидва позови по справам № 522/20477/17 та № 522/1555/18 подані одним й тим самим позивачем ОСОБА_1 до тих самих відповідачів, пов`язані між собою підставою виникнення, поданими доказами, заявленими позовними вимогами.

Обидва позови розглядались у порядку позовного провадження і ніщо не перешкоджало ОСОБА_1 заявити клопотання та, відповідно до ст. 188 ЦПК України, об`єднати обидва позови.

Подавши завідомо безпідставний позов про витребування майна та заявивши клопотання про зупинення провадження по даній справі, позивач зловживав своїми процесуальними правами, затягуючи розгляд справи по суті та перешкоджаючи вирішенню питання про скасування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно Банка, права та інтереси якого порушувались.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

09.04.2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №428/F, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді непоновлюваної лінії у сумі 2 141 600 доларів США.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 10.04.2008 між ОСОБА_1 та Банком укладені три іпотечні договори, які посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстраційними №№ 1670, 1674, 1672, і, відповідно до умов яких ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку належне йому на праві власності нерухоме майно: нежитлові приміщення АДРЕСА_5 (а.с.9-20,142-157 т.1).

Крім того 17.07.2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №460/F, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді непоновлюваної лінії у сумі 722 212 доларів США.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 та Банк 18.07.2008 уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстраційним № 3698, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_10 (а.с.136-141 т.1).

Рішеннями апеляційного суду Одеської області від 02.06.2010 року та від 14.04.2011 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь Банка суд стягнув заборгованість за кредитними договорами, які були звернуті до примусового виконання (а.с. 158-189 т.1).

21.04.2017 року і 01.09.2017 року державним виконавцем складені акти про реалізацію предметів іпотеки, нежитлових приміщень АДРЕСА_2 і квартири АДРЕСА_3 (а.с.21-28 т.1).

20.07.2017 року і 07.09.2017 року приватним нотаріусом на ім`я Банка видані свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення № № АДРЕСА_1 і квартиру № АДРЕСА_3 (а.с.29-32 т.1).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини із захисту права власності, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 є власником спірного нерухомого майна, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для витребування майна у Банка, який є власником спірного майна (а.с.267-272 т.1)

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ч.1 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 20.07.2017 року і 07.09.2017 року приватним нотаріусом на ім`я Банка видані свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення № № АДРЕСА_1 і квартиру № АДРЕСА_3 .

Свідоцтва про право власності Банка на нежитлові приміщення № № АДРЕСА_1 і квартиру № АДРЕСА_3 , у встановленому законом порядку не визнані недійсними.

Таким чином, з 2017 року і станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції Банк є правомірним власником спірного нерухомого майна.

Оскільки право на витребування майна має власник цього майна, а станом на час розгляду справи, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції є Банк, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1 у позові про витребування спірного нерухомого майна.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника позивача у скарзі про те, що: судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення розгляду справи, оскільки рішення суду у справі №522/20477/17 за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсними та скасування електронних торгів впливає на розгляд даної справи; суд необґрунтовано визнав Банк власником, а не володільцем спірного майна; Закон України «Про іпотеку» не передбачає звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на електронних торгах; рішеннями апеляційного суду Одеської області від 02.06.2010 року та від 14.04.2011 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитними договорами, а не звернуто стягнення на предмети іпотеки; спосіб виконання рішень про стягнення заборгованості судом не змінювався, а отже у державного виконавця не було законних підстав для реалізації іпотечного майна; реалізація об`єктів нерухомого майна на електронних торгах в межах виконавчого провадження, а також реєстрація права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем здійснені з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про виконавче провадження»; суд відмовив у клопотанні про витребування інформації з КП «ЖКС Порто-Франківський» та про залучення до справи третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ДП «СЕТАМ», що унеможливило з`ясування всіх обставин справи, - не заслуговують на увагу.

Клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі, а також про витребування доказів та залучення до участі у справі ДП «СЕТАМ» вирішені судом першої інстанції шляхом прийняття відповідних ухвал (а.с.219-221,262-264 т.1).

ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, ухвали суду про відмову в зупиненні провадження у справі і залишення без розгляду клопотання про витребування доказів, не оскаржив.

Рішення суду у справі про витребування нерухомого майна не впливає на права та обов`язки ДП «СЕТАМ», а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення цього клопотання.

Банк є власником спірного нерухомого майна і йому, як власнику, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Станом на час прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції і станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у встановленому законом порядку, правовстановлюючі документи про право власності Банка на спірне нерухоме майно не визнані недійними, а тому посилання апелянта у скарзі на незаконність проведення електронних торгів, відсутність судового рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки, безпідставні, оскільки вони не є предметом розгляду даної справи і відповідно не мають правового значення для вирішення спору по суті.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Зважаючи на те, що позивач не довів своїх вимог, відсутні підстави для ствердження про порушення прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч2. П.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , якому рішенням суду відмовлено у позові і залишає рішення суду першої інстанції без змін, а тому апелянт не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 22.07.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков