ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року

м. Черкаси

Справа № 712/2452/19 Провадження № 22-ц/793/974/19
Категорія: на ухвалу

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого: Василенко Л.І.

суддів: Єльцова В.О., Карпенко О.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 07 травня 2019 року (постановлену в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області під головуванням судді Суходольського О.М. 07 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

29 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що він змушений був звернутись до Придніпровського районного суду м. Черкаси із скаргою на бездіяльність органів прокуратури та просив зобов`язати вчинити відповідні дії.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецької С.М. від 23 лютого 2017 року по справі №711/949/17 у задоволенні його скарги було відмовлено.

Слідчий суддя Позарецька С.М., на думку позивача, належним чином не з`ясувала обставини справи, та вказала про недостатність відомостей про вчинення злочину, у зв`язку з чим діями судді ОСОБА_2 йому було завдано шкоди.

Тому просив суд стягнути на його користь судові витрати на суму 1026 грн., майнову шкоду в сумі 68650 грн. та матеріальну шкоду в сумі 986 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 07 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у даній цивільній справі.

Ухвала суду мотивована тим, що на спірні правовідносини в частині позовних вимог до судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецької С.М. не поширюється юрисдикція судів з розгляду заявлених позивачем вимог, оскільки ні суддя, як посадова особа, що здійснює правосуддя, ні суд, як орган, що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем або іншою стороною, котра бере участь у цивільній справі, за винятком випадків, коли суддя виступає як представник цієї установи, а не орган, що здійснює правосуддя.

Належним відповідачем у таких спорах може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

16 травня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 07 травня 2019 року в якій, посилаючись на незаконність ухвали суду, просив її скасувати та направити справу для розгляду по суті позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Постановою ВС від 20 лютого 2019 року в даній справі скасовано ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2017 року, а справу направлено для розгляду по суті, тобто ВС визнає, що відповідачем є слідчий суддя Позарецька С.М.

Вважає, що відповідно до ст.ст. 16, 22, 1167, 1172 ЦК України, ст.ст. 55, 56 Конституції України та ст.ст. 3, 6 Конвенції йому гарантоване стягнення завданої шкоди, навіть із слідчого судді Позарецької С.М.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 03 червня 2019 року апеляційну відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 06 червня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 26 червня 2019 року на 10:30 год. з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду справи.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною 1 ст. 18 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судом встановлено, що підставою звернення ОСОБА_1 з позовними вимогами до судді Позарецької С.В. є оскарження її дій при розгляді справи №711/949/17, за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність органів прокуратури щодо не розгляду заяви та зобов`язання внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення, зокрема те, що суддею Позарецькою С.В., ухвалою від 23 лютого 2017 року, у задоволенні скарги відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

У відповідності до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У даній справі, правовідносини виникли стосовно не вчинення, на думку позивача, суддею Позарецькою С.В. дій щодо задоволення його скарги.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Згідно з пунктом 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші судові порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Згідно з пунктом 21 Великої хартії суддів (Основоположних принципів), затвердженої Консультативною радою європейських суддів 17 листопада 2010 року, засоби для виправлення суддівських помилок мають бути передбачені відповідною системою апеляційного оскарження. Виправлення будь-яких інших помилок в адмініструванні правосуддя є виключною відповідальністю держави.

Якщо держава повинна була виплатити компенсацію стороні через помилку у відправленні правосуддя, саме у держави, а не у сторони справи має бути право притягнути суддю до цивільної відповідальності шляхом подання судового позову (пункт 37 Висновку № 18 (2015) Консультативної ради європейських суддів).

Такий підхід однаково застосовний як особисто до суддів, так і до судів, в яких вони здійснюють правосуддя.

Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді), оскільки вирішення у суді спору за такою позовною вимогою буде втручанням у здійснення правосуддя.

За змістом п. 19 Великої хартії суддів (Основоположних принципів) у кожній державі закон чи фундаментальна хартія суддів повинні визначати неналежну поведінку, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність та відкриття дисциплінарного провадження щодо судді.

Тобто, за наявності для цього підстав і у визначеному законом порядку суддя може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за відповідну неналежну поведінку.

До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у Постановах від 21 листопада 2018 року, справа № 757/43355/16-ц та від 20 березня 2019 року, справа № 295/7631/17.

Отже, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, правильно встановив, що підставою звернення ОСОБА_1 з позовними вимогами до судді є оскарження виключно дій суду, пов`язаних із розглядом справи №711/949/17 та прийшов до висновку, що юрисдикція судів не поширюється на розгляд заявлених позивачем вимог.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що Постановою ВС від 20 лютого 2019 року в даній справі визнано, що відповідачем є слідчий суддя Позарецька ОСОБА_3 . не заслуговують на увагу, оскільки вказаною постановою досліджувалось питання щодо наявності чи відсутності підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору у даній справі.

Щодо права ОСОБА_1 на стягнення завданої йому шкоди, то апеляційний суд звертає увагу, що дійсно ОСОБА_1 , у разі доведеності порушення, гарантовано право на відшкодування такої шкоди, однак за наявності підстав та у спосіб визначений законодавством України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 червня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.О.Єльцов

О.В. Карпенко