Справа № 347/2235/18
Провадження № 22-ц/4808/533/19
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Бойчука Л.М.

апелянта ОСОБА_3

представника апелянта ОСОБА_4

представника позивача ОСОБА_5

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Косівського районного суду від 06 лютого 2019 року в складі судді Гордія В.І., ухвалене у м. Косів, у справі за позовом ОСОБА_7 до Косівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Косівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 13 вересня 2018 року він звернувся до міського голови м. Косова з заявою про те, що після смерті батька ОСОБА_8, на підставі заповіту батька, став єдиним спадкоємцем його майна. До дня смерті батько проживав в АДРЕСА_1. Вказаний будинок є двоквартирним. За будинком також була закріплена земельна ділянка площею 0,09 га.

В спадкове майно входить вказана квартира і тому він звернувся до органу місцевого самоврядування передати йому у власність ? частину земельної ділянки для обслуговування частини будинку (його квартири), яка закріплена за даним будинком. Однак, йому було відмовлено у зв'язку з тим, що дана земельна ділянка рішенням Косівської міської ради № 5.72-28 від 19 лютого 2009 року передана у власність ОСОБА_3

Посилаючись на те, що рішенням Косівської міської ради № 5.72-28 від 19 лютого 2009 року «Про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки у власність» порушено його майнові права, як спадкоємця, просив визнати це рішення незаконним та скасувати.

Ухвалою Косівського районного суду від 28 листопада 2018 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3

Рішенням Косівського районного суду від 06 лютого 2019 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Косівської міської ради Івано-Франківської області «Про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки у власність» № 5.72-28 від 19 лютого 2009 року.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що земельна ділянка на яку претендує позивач - ? частина від 0,09 га, з 1993 року перебувала у приватній власності його батьків, а не відноситься до земель державної чи комунальної власності.

Крім того, батькові позивача ОСОБА_8 спірна земельна ділянка рішенням Косівської міської ради не виділялася, а тільки згідно довідки виконавчого комітету Косівської міської ради від 27 березня 1976 року його повідомлено про те, що йому виділено земельну ділянку для будівництва туалету і прохід до нього (після згоди його батьків).

Вважає, що правовідносини на земельну ділянку у розмірі 0,09 га у батька позивача не виникли до його смерті, а тому не могли перейти у спадщину його сину ОСОБА_7 на ? частину якої він претендує.

Вказує, що до площі земельної ділянки в розмірі 0,094 га не включено земельну ділянку, яка знаходиться перед та під квартирою №2, в якій проживав ОСОБА_8, однак позивач звернувся до Косівської міської ради про передачу йому для обслуговування квартири земельної ділянки в розмірі ? частини від 0,09 га, якою користувалися його батьки.

Посилання суду на пояснення свідків про те, що батько позивача користувався дерев'яною кладовою та туалетом, а тому має право на частину земельної ділянки є помилковими, оскільки його батьки надали позивачу дозвіл на побудову зазначених споруд біля його господарської будівлі і на своїй земельній ділянці та користування проходом до них.

Вважає, що суд першої інстанції повинен був залучити його не як третю особу, а як відповідача, оскільки він є власником земельної ділянки.

Крім того, він не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

У зв'язку з вищенаведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу та вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки згідно нового Земельного кодексу України особам, які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року, земельні ділянки не повертаються, тому спірна земельна ділянка була спільною сумісною власністю власників будинку, крім того, вказана земельна ділянка була виділена для обслуговування будинку, а тому усі власники будинку мають право нею користуватися. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з вищенаведених підстав.

Представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Представник Косівської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку був повідомлений, а тому колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що батько позивача ОСОБА_8 користувався частиною прибудинкової земельної ділянки і передача її у власність ОСОБА_3 позбавила позивача користуватися спадковим майном.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. Тобто сторонами в судовому процесі є суб'єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення.

Рішенням Косівської міської ради №5.72-28 від 19 лютого 2009 року затверджено ОСОБА_3 технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передала у власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,0900 га, в тому числі по ділянках за цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку і господарських будівель - площею 0,0900 га, в тому числі по угіддях: під будівлями і двором 0,0653 га, сад - 0,0248 га по АДРЕСА_1 (а.с. 33).

З довідки Косівської міської ради №388 від 19 лютого 2009 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,090 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 рішенням міської ради №18 від 24 грудня 1993 року була передана у приватну власність батьку ОСОБА_3,- ОСОБА_9 (зворот а.с. 33).

Згідно долученого до апеляційної скарги копії рішення сесії міської ради народних депутатів від 24 грудня 1993 року за № 18 ОСОБА_9 було виділено земельну ділянку загальною площею 0,209 га, в тому числі 0,094 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 08 квітня 2009 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0900 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с. 42).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 липня 2018 року ОСОБА_7 успадкував після смерті батька ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Як вбачається із заяви ОСОБА_7, останній звернувся до міського голови м. Косова про передачу йому у власність 1/2 частини земельної ділянки площею 0,09 га, яка закріплена за будинком по АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Листом № 824 від 13 вересня 2018 року Косівська міська рада повідомила ОСОБА_7 про те, що земельна ділянка площею 0,09 га, яка закріплена за будинком в АДРЕСА_1, рішенням Косівської міської ради №5.72-28 передана у власність ОСОБА_3 (а.с. 12).

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 залучений до участі в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об'єднання справ і роз'єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Згідно частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Як вбачається із матеріалів справи предметом позову є право на користування частиною земельної ділянки площею 0,090 га по АДРЕСА_1 для обслуговування частини будинку, що знаходиться у власності позивача. Дана земельна ділянка рішенням Косівської міської ради №5.72-28 від 19 лютого 2009 року передана у власність ОСОБА_3 Право власності останнього на цю земельну ділянку підтверджується державним актом серії НОМЕР_1 від 08 квітня 2009 року.

Оскільки із прийняттям оскаржуваного рішення сільської ради та видачою державного акту в ОСОБА_3 виникло право власності на спірну земельну ділянку, вказаний позов безпосередньо стосується його прав. А відтак, він повинен виступати в даній справі в якості другого відповідача.

Разом з тим, суд першої інстанції залучив ОСОБА_3 до участі у розгляді справи як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача.

Призначаючи справу до розгляду та розглядаючи її по суті, суд першої інстанції у порушення статей 13, 51, пункту 4 частини другої статті 197 ЦПК України не роз'яснив позивачу його права на подання заяви про залучення ОСОБА_3 до участі у справі в якості співвідповідача, хоча оскаржуване рішення ради безпосередньо стосується його прав та інтересів.

Крім того, сторона позивача ставить питання про виділення частини земельної ділянки, яка перебуває у власності іншої особи, проте не оскаржує Державний акт про право власності на землю, як правовстановлюючий документ, що засвідчує власне саме право.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи справу, не вирішив питання про склад осіб, які мають брати участь у справі, не надав належної оцінки тому, що процесуальні права та обов'язки відповідача та третьої особи є різними.

У зв'язку з наведеним рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвали нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 до Косівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1 152,60 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Косівського районного суду від 06 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_7 до Косівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Косівської міської ради про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки у власність від 19.02.2009 року № 5.72-28 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 1152,60грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта