Справа № 419/185/19
Провадження № 2/419/238/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Іванової О. М.,

при секретарі Шапка О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21.11.2015 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3, 02.11.2017 року. Дитина постійно мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини та дружини не надає.

На підставі вищенаведеного, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 5000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, до досягнення дитиною трирічного віку.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.81).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав в повному обсязі (а.с.82).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 21.11.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №222053 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, 02.11.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕД №391459, виданого 07.11.2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с.9).

З копій довідок №919- та №919- про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, виданих 30.01.2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (а.с.47, 50) вбачається, що ОСОБА_1 та її малолітня дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Факт того, що малолітня дитина постійно проживає разом з позивачем, відповідачем не оспорюється.

З копії довідки №214-150 від 11.04.2019 року (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Науково виробниче підприємство «Зоря» з 16.02.2017 року, на даний момент займає посаду діловод, сукупний дохід з 01.06.2018 року по 31.12.2018 року складає 5051,61 грн (листопад 2018 року грудень 2018 року 5051,61 грн).

З довідки №1329 від 27.02.2019 року (а.с.40), наданої на запит суду Управлінням соціального захисту населення Новоайдарської РДА, вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УСЗН Новоайдарської РДА і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини, всього за грудень 2018 року січень 2019 року 1720 грн.

Згідно копії довідки про доходи від 25.02.2019 року ОСОБА_2 працює у Департаменті захисту економіки Національної поліції України на посаді оперуповноваженого, загальна сума його доходу за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року становить 90159,86 грн (а.с.83).

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При ухиленні батьків від обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей кошти на їх утримання стягуються у судовому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років в розрахунку на місяць з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду.

В своєму відзиві на позовну заяву від 12.02.2019 року (а.с.21-24) відповідач ОСОБА_2 зазначив, що вважає обґрунтованим стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у частині 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" відповідно до статті 19 Конституції України, та з урахуванням положень ЦПК України вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до змін, прийнятих Верховною Радою України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-VIII, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги матеріальне становище позивача та відповідача, потреби малолітньої дитини у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, беручи до уваги зміст позовних вимог позивача, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обовязковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З документів, поданих відповідачем до суду в обґрунтування заперечення позовних вимог, суд не вбачає, що відповідач позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Відповідач є фізично здоровим та офіційно працевлаштованим. Наявність значних витрат на оренду житла, купівлю пального для автомобіля, матеріальної допомоги батькам тощо, не звільняє відповідача від обов'язку надавати матеріальну допомогу дружині та малолітній дитині та не може прийматися до уваги судом як обставини, що унеможливлюють надання такої допомоги. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, офіційно працевлаштованим, а його сума його доходів є такою, що надає йому можливість надавати матеріальну допомогу дружині, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини та можливостей відповідача, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та відповідач повинен сплачувати на утримання дружини 2000,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, з дня подачі позову до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивачі при подачі позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір», тому відповідач має сплатити в дохід держави судовий збір, який складає 768,40 грн.

На підставі ст. ст. 75, 79, 84, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3, 02.11.2017 року, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.01.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на її утримання у розмірі 2000,00 грн, щомісячно, починаючи з 17.01.2019 року, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 02.11.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір на користь держави у розмірі, встановленому п. 1.1.2 ч. 2 ст. 4 ЗУ Про судовий збір, тобто 768,40 грн, на наступні платіжні реквізити: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); МФО 899998; рахунок отримувача 6001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий О. М. Іванова