ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/17271/18

Номер провадження 22-ц/816/2406/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2019 року в складі судді Корольової Г.Ю., ухвалене у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги і середнього заробітку на час затримки розрахунку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 234483 грн 00 коп. та середній заробіток за час затримки при звільненні за період з 31 жовтня 2018 року по 28 січня 2019 року включно за 38 робочих днів - 58656 грн 80 коп. з відрахування належних платежів до бюджету.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» судовий збір розміром 704 грн 80 коп. на користь держави.

Вказане рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду в частині стягнення з товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшивши суму стягнення у цій частині з 58656 грн 80 коп. до 23567 грн 04 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції невірно зроблений розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки розмір середньоденної заробітної плати позивача станом на день звільнення складав 736 грн 47 коп. Також відповідач не погоджується з кількістю робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, так як на підприємстві наказом ПАТ «Сумське НВО» від 21 березня 2014 року за № 75 був встановлений режим неповного робочого тижня, тобто, триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Таким чином, кількість робочих днів за період з 05 листопада 2018 року (перший робочий день на підприємстві після звільнення позивача) по 23 січня 2019 року (останній робочий день товариства, що передував дню розгляду справи судом) становить 32 робочих днів замість 38 робочих днів, як помилково визначив суд першої інстанції.

Від позивача в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача Садового П.П., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 234483 грн 00 коп. відповідачем не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в зазначеній частині не є предметом апеляційного перегляду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив з того, що у день звільнення позивача з роботи відповідач ПАТ «Сумське НВО» не провів з ним повний розрахунок, тому стягнув середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 жовтня 2018 року по 28 січня 2019 року, тобто, по день ухвалення рішення судом, що становить 38 робочих днів, у сумі 58656 грн 80 коп. При обрахуванні розміру середнього заробітку позивача суд виходив з розміру середньоденної заробітної плати позивача у сумі 1543 грн 60 коп.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО», а 31 жовтня 2018 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку із невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Вказані обставини підтверджуються даними трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 6-8).

Згідно даних наданого позивачем розрахункового листа, відповідач не виплатив йому заробітну плату, що станом на 01 жовтня 2018 року становила 234483 грн 00 коп. (а.с. 9).

Крім того, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із самостійно визначеного ним розміру середньоденної заробітної плати у сумі 1543 грн 60 коп. (а.с. 16).

Однак, згідно з довідкою ПАТ «Сумське НВО» від 11 березня 2019 року за № 16-07/344 на день звільнення позивача сума заробітної плати, що підлягала йому до виплати, становила 234483 грн 00 коп., у тому числі сума нарахованої вихідної допомоги у розмірі 46259 грн 65 коп. Середньоденна заробітна плата позивача без врахування податку з доходів фізичних осіб та воєнного збору становила 736 грн 47 коп. (а.с. 34).

Відповідно до вимог статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з відповідними змінами (далі - Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема, у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом другим Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом, 3 та 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата: доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні заробітної плати за останні два місяці, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного число робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

Враховуючи наведені положення Порядку, колегія суддів не може погодитись із розміром присудженого позивачу до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки при обрахуванні вказаних коштів суд першої інстанції невірно визначив розмір середньоденної заробітної плати позивача та кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього розрахунку при звільненні.

Отже, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наведені в апеляційній скарзі доводи щодо неправильного визначення позивачу розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Як вбачається з довідки ПАТ «Сумське НВО» від 11 березня 2019 року, середньоденна заробітна плата позивача без врахування податку з доходів фізичних осіб та воєнного збору становила 736 грн 47 коп. (а.с. 34), а не 1543 грн 60 коп., як помилково визначив суд першої інстанції.

Кількість робочих днів для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача, з урахуванням наказу відповідача № 75 від 21 березня 2014 року про встановлення триденного робочого тижня, за період з 05 листопада 2018 року (перший робочий день у товаристві після звільнення позивача) по 23 січня 2019 року (останній робочий день товариства, що передував дню розгляду справи судом) складає 32 робочих днів (листопад - 12 робочих днів; грудень - 11 робочих днів; січень - 9 робочих днів).

Відтак, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні дорівнює 23567 грн 04 коп. (736,47 грн * 32 робочих днів) з послідуючим утриманням з цієї суми всіх податків і обов`язкових платежів, а не 58656 грн 80 коп., як визначив суд першої інстанції.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення в частині визначення розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з неповним з`ясуванням обставин у справі, а його висновки в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону та обставинах справи, тому таке рішення суду в оскаржуваній частині необхідно змінити і ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Таким чином, на підставі ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зміні, а сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з ПАТ «Сумське НВО» на користь позивача, - зменшенню до 23567 грн 04 коп.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено на 100 %, тому судові витрати, понесені ПАТ «Сумське НВО» у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у сумі 1057 грн 20 коп., стягуються з позивача на користь відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2019 року у даній справі в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 23567 грн 04 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми всіх податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» 1057 грн 20 коп. судового збору, сплаченого у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик