Справа № 605/88/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"07" травня 2019 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Чебан Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що одержує невелику заробітну плату та має на утриманні ще одну дитину запис про батька якої вчинено відповідно до ст.135 СК України, а тому не може забезпечити сина ОСОБА_5, який навчається у школі, усім необхідним.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у заяві та просить їх задовольнити. Крім того, додала, що їх син ОСОБА_5 на даний час навчається у 3-му класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №17 м. Тернопіль. У звязку з цим йому окрім харчування, необхідно купляти одяг, взуття, в тому числі для занять фізкультурою, шкільний інвентар: підручники, зошити та інше шкільне приладдя, а також необхідні кошти на відвідування гуртків та занять з репетитором. Все це потребує значних коштів, яких їй не вистарчає, оскільки коштами їй допомагають її брат та мати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що звернення позивачки із даним позовом до суду обумовлене тим, що збільшився мінімально встановлений законодавством розмір аліментів на утримання дитини, а також, що син сторін на даний час вже навчається у школі і у звязку з цим потрібно більше коштів на його забезпечення усім необхідним. Крім того, позивач має на утриманні ще одну дитину від іншого чоловіка та винаймає квартиру в м. Тернопіль. Просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів із відповідача до 3000 грн. кожного місяця, врахувавши при цьому мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину визначений ч.2 ст.182 СК України. Аліменти у збільшеному розмірі просить стягувати з дня подання позову до суду.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у відзиві на позов та пояснив, що на даний час ДВС нараховує аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, що складає 1017,13 грн., які він і надалі згідний сплачувати. Вважає, що у позивачки матеріальне становище не погіршилося, а навпаки покращилося, оскільки вона на даний час працює та одержує заробітну плату. У звязку з тим, що його син ходить у школу, то витрати на його утримання збільшились. Вищезазначену суму аліментів вважає недостатньою для забезпечення сина усім необхідним, однак сплачувати аліменти у більшому розмірі немає можливості. Крім того, у нього на утриманні є двоє дітей від першого шлюбу його теперішньої дружини, батько яких помер, а також двоє їх спільних дітей, при цьому він працює електрозварником у ТзОВ Бурдяківський спецкарєр та одержує заробітну плату приблизно 4200-4300 грн. на місяць. Його дружина непрацює, так як в селищі де вони проживають, не має змоги знайти роботу, а також доглядає за дітьми. Після народження їх двох дітей його дружина не робила спроб офіційно працевлаштуватись, а оформлена по догляду за перестарілою особою, за що отримує приблизно 34 грн. доходу на місяць. На даний час він сплачує аліменти і одночасно повертає кредит, який його дружина взяла у кредитній спілці, а це більше 20000 грн. для виплати ним заборгованості по аліментах. Також йому необхідні кошти для забезпечення їх двох спільних дітей та двох дітей від першого шлюбу позивачки. Його часто болить хребет, проте це не перешкоджає йому виконувати фізичну роботу.

Представник відповідача в судовому засіданні просить стягувати аліменти із відповідача у мінімально встановленому законодавством розмірі, або ж в крайньому випадку ближче до нього. Вважає, що позивач не обґрунтувала підстав для збільшення розміру аліментів, а саме в сумі 3000 грн. щомісяця. Стверджує, що не виключається обовязок відповідача знайти таку роботу, яка б належно оплачувалась і він би мав змогу належно утримувати своїх дітей, якщо вже взяв на себе такий обовязок.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

У відповідності із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського місьрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2011 року, яке набрало законної сили розірвано.

Від даного шлюбу у них народилась одна дитина, а саме: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачкою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №141050 від 25 серпня 2011 року виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області, довідкою про склад сімї за вих.№109 від 04 лютого 2019 року виданою Сільцівською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області, а також підтверджено нею в судовому засіданні та не заперечено відповідачем.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 20 березня 2013 року, яке набрало законної сили, стягнуто із відповідача на користь позивача, аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 20 лютого 2013 року і до досягнення ним повноліття.

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить на даний час 1013,50 грн., які стягуються із відповідача відповідно до приписів ч.1 ст.71 Закону України Про виконавче провадження, а тому посилання представника позивача щодо стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх сина у раніше визначеному розмірі, тобто по 500 грн. щомісяця, є голослівними і не ґрунтуються на вимогах закону.

Той факт, що дитина сторін ОСОБА_5 на даний час навчається у 3-му класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №17 м. Тернопіль, а відповідно і є необхідність у додаткових коштах на харчування у школі, придбання одягу, взуття та шкільного інвентаря, визнано учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Із копії паспорта громадянина України виданого на імя позивачки, вбачається, що вона 14 червня 2012 року одружилась із ОСОБА_6, у звязку з чим змінила прізвище із ОСОБА_5 на прізвище чоловіка ОСОБА_6.

Позивач працює менеджером із надання кредитів у ТзОВ Сенс кредит і її середньомісячна заробітна плата із відрахуванням податків за 6 останніх місяців перед поданням позову до суду становить близько 3000 грн. на місяць.

На утриманні у позивачки перебуває ще одна дитина син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №139458 від 17 листопада 2011 року та довідкою про склад сімї за вих.№109 від 04 лютого 2019 року виданою Сільцівською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області.

ОСОБА_6 є біологічним батьком ОСОБА_7, що підтверджено позивачкою в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідач 17 квітня 2015 року вдруге одружився із ОСОБА_8, у звязку з чим остання змінила прізвище із ОСОБА_8 на прізвище чоловіка ОСОБА_7, що видно із свідоцтва про шлюб серії І-ИД №114291 від 17 квітня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

У вказаному шлюбі відповідач має на утриманні двох дітей його теперішньої дружини ОСОБА_9 від її першого шлюбу, а саме: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також двох спільних дітей: ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, що вбачається із свідоцтв про народження дітей та довідки про склад сімї за вих.№377 від 04 березня 2019 року виданої виконавчим комітетом Скала-Подільської селищної ради Борщівського району Тернопільської області.

Відповідач 29 січня 2018 року прийнятий на роботу електрозварником у ТзОВ Бурдяківський спецкарєр і його середньомісячна заробітна плата із відрахуванням податків за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року становить близько 5240 грн., що стверджується копією трудової книжки серії АН №444516 від 29 січня 2018 року виданої на імя ОСОБА_3 та довідкою про доходи за вих.№36 від 06 березня 2019 року виданою ТзОВ Бурдяківський спецкарєр.

Із комісійного акта обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача від 11 березня 2019 року видно, що останній проживає разом із своєю сімєю у будинку тещі. Дана сімя складається з чотирьох малолітніх дітей і власного житла немає.

Із запису за №4 у трудовій книжці серії АХ №720798 від 30 вересня 2013 року, видно, що ОСОБА_8, 04 червня 2014 року звільнена із роботи у звязку із закінченням строку трудового договору.

Встановлено, що відповідач є молодим, здоровим, а тому зобовязаний утримувати свою дитину.

Доказів незадовільного стану здоровя відповідача та його періодичного лікування, останнім суду не подано, а тому суд вважає посилання відповідача на це голослівним та не підтвердженим будь-якими належними і допустимими доказами.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип процесуальної рівності сторін передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Положеннями ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання відповідача на те, що у нього на утриманні є двоє дітей від першого шлюбу його теперішньої дружини, батько яких помер, а також, що його дружина непрацює, так як в селищі де вони проживають, не має змоги знайти роботу, а також доглядає за дітьми, як на підстави часткового визнання позову, суд вважає безпідставними і такими, що не можуть бути враховані при вирішенні питання про визначення розміру аліментів у збільшеному розмірі, оскільки такі твердження ОСОБА_3 є голослівними і не підтверджені жодними належними та допуститими доказами.

Так, посилання відповідача на те, що батько двох дітей від першого шлюбу його теперішньої дружини, помер, не підтверджені жодними належними та допуститими доказами, зокрема відповідачем не подано суду свідоцтва про смерть вказаної особи.

Крім того, за умови втратити годувальника, на двох дітей від першого шлюбу дружини відповідачки ОСОБА_9, відповідним органом Пенсійного фонду України може бути призначена пенсія по втраті годувальника або районним управління праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації заявника допомога по втраті годувальника, при цьому факт призначення такої пенсії підтверджено відповідачем в судовому засіданні.

Твердження відповідача про те, що його дружина непрацює так як в селищі де вони проживають, не має змоги знайти роботу, а також догляд за дітьми займає увесь її час, також судом не можуть бути враховані при вирішенні питання про визначення розміру аліментів у збільшеному розмірі, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, щодо неможливості дружини відповідача працевлаштуватись, чи щодо вжиття нею таких спроб, при цьому як зазначив в судовому засіданні відповідач двоє дітей від першого шлюбу його дружини навчаються у школі, а двоє їх спільних дітей влаштовані до дошкільного навчального закладу.

Той факт, що відповідач окрім часткової сплати аліментів у мінімально встановленому законодавством розмірі на утримання сина, ще й сплачує кредит, який його дружина одержала з метою погашення ним заборгованості по сплаті аліментів на суму більше 20000 грн., суд при визначенні розміру аліментів у збільшеному розмірі, до уваги не приймає, оскільки відповідач зобовязаний регулярно сплачувати такі кошти на утримання своєї дитини і у випадку виконання ним своїх обовязків, такої заборгованості по сплаті аліментів могло б не бути.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить з 1 січня - 1626 гривень, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2027 гривень.

Посилання представника позивача на те, що збільшився мінімально встановлений законодавством розмір аліментів на утримання дитини, як на підставу звернення із даним позовом, суд вважає безпідставним і таким, шо не ґрунтується на вимогах закону, з наступних підстав.

Збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для нового рішення про збільшення розміру аліментів, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. І в даному випадку, навіть якщо у рішенні суду при визначенні розміру аліментів є посилання на їх мінімальну межу, це не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Нове судове рішення у даному випадку - не потрібно.

Фактично, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності відповідним законом, та винесення відповідної постанови держвиконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів.

Слід також зазначити, що відмова держвиконавця в проведенні перерахунку розміру аліментів, може бути оскаржена до суду, в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Отже, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду (справа №459/2181/17).

Твердження представника позивача про те, що позивач винаймає у м. Тернопіль квартиру у якій проживає разом з дітьми, не можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів у збільшеному розмірі, оскільки вони є голослівними та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами

Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: матеріальне становище відповідача, його стан здоровя, наявність на його утриманні інших дітей, відсутність на його утриманні непрацездатних дружини, батьків, матеріальне становище дитини, її стан здоровя, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: рівність сторін в утриманні дитини, її вік, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, приймаючи до уваги те, що розмір стягуваних аліментів в сумі 1013,50 грн. щомісячно, ставить позивача у скрутне матеріальне становище, а також й те, що дитина проживає спільно з матір'ю, яка нею опікується постійно, і об'єктивно несе більші витрати на її утримання та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, дійшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про збільшення стягнення розміру аліментів із відповідача, слід задовольнити частково, а саме в сумі 1300 грн., оскільки вважає, що розмір аліментів на дитину у вказаній сумі щомісяця, буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.

При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану, або в інших випадках передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України.

Крім цього, позивач просить стягувати аліменти на утримання дитини у збільшеному розмірі починаючи з дня предявлення позову до суду.

Суд, враховуючи п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства

та стягнення аліментів, яким розяснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в сумі 330,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 185, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, жительки м. Тернопіль вул. Данила Галицького, 8/74, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти у збільшеному розмірі на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме 1300 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір в доход держави в сумі 330,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду, або через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, жителька м. Тернопіль вул. Данила Галицького, 8/74, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Представник позивача: ОСОБА_2, місцезнаходження: м. Тернопіль вул. Кн.Острозького, 32.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, житель ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Представник відповідача: ОСОБА_4, місцезнаходження: м. Борщів вул. С.Бандери, 104/22.

Головуючий: ОСОБА_14