Справа №731/586/18
Провадження №2/731/24/19

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2019 року Варвинський районний суд Чернігівської області
в складі судді Семенченка О.М.,
з участю секретаря Трохименко Т.І.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Варва за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
03 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період навчання, щомісячно, починаючи із дня предявлення позову до припинення навчання сина чи до досягнення ним 23-річного віку.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з 03 березня 2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3. 25 серпня 2016 року рішенням Варвинського районного суду шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу із відповідачем вони мають сина ОСОБА_5 Зараз син повнолітній та перебуває на утриманні позивачки. Оскільки з 01 вересня 2018 року син навчається в Полтавському коледжі нафти і газу Полтавського національного технічного університету імені ОСОБА_6. Навчаючись на денній формі, син несе витрати по оплаті за проживання в гуртожитку, навчання, харчування, придбання речей особистого вжитку та підручників, а також витрати на проїзд до навчального закладу. Крім того, ОСОБА_5 з 2002 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-офтальмолога, з 2004 року знаходиться на обліку у клінічній офтальмологічній лікарні «Центр хірургії ока», а з 2015 року перебуває на обліку у центрі офтальмології та екстреної медицини «АІЛАЗ». У звязку з цим син потребує постійного диспансерного нагляду та корекції зору, що вимагає коштів для відвідування даних закладів та придбання лікарських засобів.
Позивач звертає увагу суду на те, що у неї скрутне матеріальне становище через мінімальну заробітну плату, а тому вона не в змозі забезпечити повноцінне навчання повнолітнього сина. Відповідач ОСОБА_3 працює на посаді майстра НГВУ «Чернігівнафтогаз» та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який навчається.
11 січня 2019 року через канцелярію суду відповідачем був поданий відзив на позовну заяву. В якому відповідач позовні вимоги визнає частково і просить суд встановити аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку відповідача Обґрунтовує свою позицію тим, що на даний час перебуває у шлюбі з іншою жінкою, яка знаходиться на його утриманні, та вказує, що не має власного житла.
Також звертає увагу суду, що син ОСОБА_5 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто окремо від матері ОСОБА_1 Через це вважає, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем, оскільки з даним позовом повинен звертатися особисто його син.
Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки усіх своїх доходів. Саме такий розмір аліментів він сплачує в добровільному порядку і тепер.
Заслухавши позицію позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що від шлюбу у сторін 11 листопада 2000 року народився син ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2016 року шлюб було розірвано, що підтверджується копією рішення суду (а.с. 4).
ОСОБА_5 навчається на першому курсі денної форми навчання в Полтавському коледжі нафти і газу Полтавського національного технічного університету імені ОСОБА_6. Стипендію не отримує, що підтверджується довідкою про доходи ОСОБА_5 №2019 від 29 листопада 2018 року (а.с. 20). Термін закінчення навчального закладу - 30 червня 2021 року, що підтверджується відповідною довідкою навчального закладу №1946 від 08 листопада 2018 року (а.с. 6).
Позивачем надано копію квитанції №97 від 27 листопада 2018 року, яка підтверджує факт сплати ОСОБА_5 коштів у сумі 780 (сiмсот вiсiмдесят) гривень за проживання в гуртожитку (а.с. 22).
З копій консультативних висновків та довідок закладів охорони здоровя вбачається, що ОСОБА_5 має проблеми із здоровям, а саме вади зору (а.с. 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14-18, 22).
З наведеного вбачається, що ОСОБА_5 потребує допомоги на своє утримання.
Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
З довідки про доходи №243 від 26 листопада 2018 року, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 за період з липня 2018 року по жовтень 2018 року отримала заробітну плату в розмірі 18 852 (вiсiмнадцять тисяч вiсiмсот п`ятдесят дві) гривні 92 копійки (а.с. 21).
Відповідач ОСОБА_3В за період з червня 2018 року по листопад 2018 року отримав заробітну плату в розмірі 122 574 гривні 07 копійок, що підтверджується довідкою №444 від 21 грудня 2018 року (а.с. 38).
Відповідно до ст. 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається судом у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1)стан здоровя та матеріальне становище дитини;
2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у
платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4)інші обставини, що мають істотне значення.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у звязку з цим стягуються аліменти.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Як убачається з довідки про реєстрацію місця проживання сина ОСОБА_5, він проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Тобто ОСОБА_5 зареєстрований тимчасово за вказаною адресою на час навчання за місцем розташування навчального закладу.
Норми статті 199 СК України не передбачають обов'язкову реєстрацію дитини з одним із батьків, а лише передбачають, що вона повинна проживати з одним із батьків.
Скориставшись своїм правом, передбаченим вищевказаною нормою закону, позивач і звернулася до суду з позовом.
Отже, твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем, оскільки син ОСОБА_5 проживає окремо від матері, є безпідставним.
Однак, такий позов поданий в інтересах повнолітнього сина, який може бути позивачем у даній справі, а з врахуванням того, що останній є дієздатним, то аліменти мають бути стягнуті на його, а не інших осіб, користь.
Окрім того, суд звертає увагу, що у відповідності до п. d ст. 16 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року), суд зобовязаний забезпечувати права чоловіка та жінки на основі їх рівності та враховувати однакові права і обов'язки чоловіків і жінок як батьків незалежно від їхнього сімейного стану в питаннях, що стосуються їхніх дітей. В усіх випадках інтереси дітей мають перевагу. А отже, слід зазначити, що суд зобовязаний враховувати фактичну рівність батьків, зважаючи на обставини справи та встановивши для обох батьків дійсно рівні обовязки з утримання дитини.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_3 працездатний, має постійне місце роботи, має транспортний засіб, аліменти нікому не сплачує, підтвердження, що в нього на утримання перебуває дружина до суду не надав, враховуючи стан здоровя сина ОСОБА_5, суд дійшов висновку про те, що він має можливість утримувати сина до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.
Однак суд не може погодитися з вимогами позивачки в тій частині, що стосується розміру частки з усіх видів його заробітку (доходу), яка не повинна бути меншою ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період навчання, у звязку з тим, що дана вимога не передбачена нормами чинного законодавства та не була обґрунтована позивачем. Стаття 182 СК, якою передбачено мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину в розмірі прожиткового мінімуму, розміщена у главі 15 СК «Обовязок матері, батька утримувати дитину та його виконання» та не застосовується до глави 16 «Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання».
Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозвязку, а також враховуючи стан здоровя дитини та платника аліментів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, у розмірі однієї пятої частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, що відповідає розміру, наближеному до прожиткового мінімуму громадян.
З відповідача також необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду була звільнена від його сплати.
Керуючись ст.ст. 182, 191, 198-201 СК України, ст.ст. 141, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17 квітня 2019 року.

Суддя О.М. Семенченко