Справа № 185/2413/18
Провадження № 2/185/287/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Кучеренко Ю.М, розглянувши цивільну справу ЄУ № 185/2413/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

представник позивача - адвокат Давидов Д.О.,

представник відповідача - адвокат Ткач Т.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на його користь грошові кошти у сумі 82285,99 грн. в рахунок страхового відшкодування, а саме різниця між сумою завданої шкоди та сплаченого страховиком страхового відшкодування з виключенням франшизи в межах ліміту відповідальності, стягнути з ОСОБА_2 на його користь 88749,86 грн. в рахунок спричиненої матеріальної шкоди внаслідок ДТП, а саме залишок шкоди з урахуванням франшизи, яку не покриває ліміт страхової відповідальності, та втирати на експерта, 10 000 грн. - сума компенсації за моральну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

21 грудня 2017 року приблизно об 11:30 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_3 , на перехресті вул. Світличної Ганни та вул. Харківська в м. Павлограді Дніпропетровської області, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дороги позивачу водію автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.11 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. За скоєння даного ДТП ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП відповідно до постанови суду від 22.01.2018 № 185/12/18.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 121-1/17 від 30.12.2017 вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача станом на 21.12.2017 становить 186549,86 грн. У зв`язку з тим, що страховиком обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з боку ОСОБА_2 виступає Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», яку було належним чином повідомлено про ДТП, то страхова компанія сплатила позивачу страхову виплату в розмірі 16714,01 грн., при тому, що ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну потерпілого - 100 000 грн., франшиза - 1000 грн. Позивач вважає, що розмір шкоди значно занижений страховою компанією, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 121-1/17 від 30.12.2017 вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача станом на 21.12.2017 становить 186549,86 грн. Також зазначає, що внаслідок ДТП, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилася у моральних стражданнях, стресі, порушенні нормального способу життя, які зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням майна, моральну шкоду позивач оцінює у 10 000 грн. Тому позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на його користь грошові кошти у сумі 82285,99 грн. -16714,01) в рахунок страхового відшкодування, а саме різниця між сумою завданої шкоди та сплаченого страховиком страхового відшкодування, з виключенням франшизи в межах ліміту відповідальності, стягнути з ОСОБА_2 на його користь 88749,86 грн. (86549,86+1000+1200) в рахунок спричиненої матеріальної шкоди внаслідок ДТП, а саме залишок шкоди з урахуванням франшизи, яку не покриває ліміт страхової відповідальності, витрати та експертизу, 10 000 грн. - сума компенсації за моральну шкоду.

Ухвалою від 27.04.2018 відкрито провадження по даній справі, розпочате підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.

23.05.2018 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково в сумі франшизи - 1000 грн., зазначає, що відповідно до страхового полісу сума ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн., страхова компанія визначила розмір шкоди та сплатила його позивачу, позивач зазначає вартість матеріальної шкоди, заподіяної ДТП - 186549,86 грн. на підставі висновку спеціаліста, але відповідач не був присутній при цьому дослідженні, не визнає розмір збитків, вважає, що він не доведений належними доказами здійснення ремонту автомобіля, також не визнає розмір моральної шкоди, вважає, що він не доведений позивачем, в позові просить відмовити.

06.06.2018 відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» надіслано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі, так як страхова отримала висновок інженерно-трансопртного дослідження № 1469-18-ТТ від 06.03.2018 року відповідно до якого ушкодження автомобіля позивача внаслідок ДТП з автомобілем відповідача не підтверджуються відповідністю форми, розмірів і розташування слідів на автомобілях, а також механізмами їх утворення, що свідчить про технічну неспроможність заявленої версії в цілому. Пошкодження групи А зосереджені в межах лівого борту кузова автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , могли бути утворені при заявлених обставинах зіткнення з автомобілем DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_3 . На підставі зазначеного висновку було зроблено автотоварознавче дослідження матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП 21.12.2017, відповідного до якого вартість збитку складає 17 714,01 грн., з відрахуванням фрнашизи - 1000 грн., страховою компанією було сплачено позивачу 16 701,01 грн.

Ухвалою суду від 04.07.2018 було призначено судову трасологічну експертизу, провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

12.11.2018 ухвалою суду після надходження висновку експертизи провадження по справі відновлено, 14.05.2019 - закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, підтримав заявлені позовні вимоги просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника, з урахуванням наданого відзиву.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»в судове засідання не з?явився, надіслав суду додаткові письмові пояснення з урахуванням висновку експерта, справу просять розглядати без їх участі, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так судом встановлено, що 21 грудня 2017 року приблизно об 11:30 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_3 на перехресті вул. Світличної Ганни та вул. Харківська в м. Павлограді Дніпропетровської області, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дороги ОСОБА_1 водію автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.11 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 185/12/18 від 22.01.2018 року ОСОБА_2 було визнано винним за ст. 124 КУпАП, притягнуто до відповідальності та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Ця постанова є чинною та набрала законної сили 02.02.2018.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 25).

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача.

Відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/7015184 від 30.10.2017 відповідач ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «СК «Уніка», терміном дії з 01.11.2017 року по 31.10.2018 року. Відповідно до вищеназваного договору страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн. Розмір франшизи становить 1000 гривень. (а.с. 53)

ПрАТ «СК «Уніка» на підставі відповідного звернення позивача, з урахуванням висновку інженерно-транспортного дослідження № 1469-18-ТТ від 06.03.2018 та висновку автотоварознавчого дослідження матеріального збитку № 020-18 від 09.03.2018 було встановлено розмір матеріальних збитків спричинених позивачу внаслідок ДТП 21.12.2017 в розмір 17714,01 грн., та з виразуванням франшизи в сумі 1000 грн., позивачу було сплачено суму страхового відшкодування - 16 714,01 грн., що підтверджується страховим актом № 00246276 від 20.03.2018, наказом про виплату № 00246276/ЕК від 20.03.2018, платіжним дорученням № 013141 від 22.03.2018 на ім`я ОСОБА_1 на суму 16714,01 грн. (а.с. 96-100).

Страхування як система захисту майнових інтересів фізичних, юридичних осіб та держави - необхідний елемент соціально-економічної системи суспільства. Страхування є інститутом гарантування поновлення майнових інтересів.

Відповідно до положень ст.979 ЦК України, ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), яким урегульовані правовідносини сторін, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/ або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, 21 грудня 2017 року, тобто під час дії договору страхування, стався страховий випадок, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З урахуванням змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування.

Згідно п. 36.2 ст. 36 зазначеного закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Як зазначає ВСУ, аналізуючи судову практику розгляду цивільних справ,

що виникають з договорів страхування, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

При цьому нерідко до виплати заявляється сума ремонту автомобіля з урахуванням податку на додану вартість (далі - ПДВ). Зазначена сума, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ.

Статтею 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено випадки, коли шкода не відшкодовується , а саме відповідно до цього закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: 32.7. шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості

транспортного засобу.

В Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

З огляду на викладене, різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, підлягає стягненню з винної особи (відповідача) оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією ВСУ, викладеною в постанові від 02.12.2015 року.

Із положень ст. 1166 ЦК України вбачається, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За загальним правилом та з огляду на положення ст.1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням викладених вище норм законодавства можливо зробити висновок, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди (в тому числі при укладенні угоди про страхове відшкодування), зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості (ВТВ), зносу та ПДВ (в разі його підтвердження) повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку.

Обов`язок доведення наявності шкоди та її розміру закон покладає на позивача, а відсутність своєї вини у вчинені зазначеної шкоди покладається на відповідача.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 121-1/17 від 30.12.2017 (судовий експерт В. Резниченко), наданого позивачем, вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача на 21.12.2017 становила 186549,86 грн. з урахуванням ПДВ ( чи враховано експертом фізичний знос, ВТВ - не зазначено.) (а.с. 6-18) В даному висновку експертом зазначено, що він зроблений на підставі акта огляду від 24.12.2017 та фототаблиці, експертом не зазначено які пошкодження автомобіля враховані, обсяг ушкоджень, локалізацію, їх співвідношення та можливість спричинення внаслідок ДТП 21.12.2017.

Відповідно до висновку інженерно-транспортного дослідження № 1469-18-ТТ від 06.03.2018 року, наданого ПрАТ «СК «Уніка», з технічної точки зору, пояснення заявника про механізм утворення всього обсягу пошкоджень автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 як наслідків контакту з автомобілем DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_3 , в обсязі наданої слідової інформації, пошкодження автомобіля позивача внаслідок ДТП 21.12.2017 не підтверджуються відповідністю форми, розмірів і розташування слідів на автомобілях, а також механізмами їх утворення, що свідчить про технічну неспроможність заявленої версії в цілому. Пошкодження групи А, зосереджені в межах лівого борту кузова автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , могли бути утворені при заявлених обставинах зіткнення з автомобілем DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_3 . (а.с. 64-78)

З висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 020-18 від 09.03.2018 (судовий експерт В. Резниченко ),наданого ПрАТ «СК «Уніка», вартість матеріального збитку по ушкодженню лівої сторони кузову автомобіля позивача «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 на 21.12.2017 становила 17704,01 грн. з урахуванням ПДВ (фізичний знос - 0, ВТВ - не зазначено), вартість матеріального збитку по ушкодженню лівої сторони кузову автомобіля позивача «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 на 21.12.2017 становила 17704,01 грн. без врахуванням ПДВ (фізичний знос - 0, ВТВ - не зазначено), ринкова вартість авто до пошкодження становила - 256881,93 грн. (а.с. 79-94)

Ухвалою суду від 04.07.2018 було призначено судову трасологічну експертизу по справі на вирішення якої поставлено питання: чи могли утворитися механічні ушкодження автомобіля марки «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1 , які сталися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21 грудня 2017 року за участю автомобіля марки «Фольксваген» та автомобіля марки «Деу Сенс» державний номер НОМЕР_3 , враховуючи висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 121-1/17 від 30 грудня 2017 року, підготовленого експертом-автотоварознавцем Резниченком В.Д. (а.с. 6-9), та враховуючи висновок інженерно-транспортного дослідження № 1469-18-ТТ від 06 березня 2018 року, складеного «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза» (а.с. 64-76)?

Відповідно до висновку судового експерта № 3625-18 від 19.10.2018, наданого на виконання ухвали суду від 04.07.2018, зазначено, що на підставі проведеного дослідження пошкоджених ділянок автомобілів DAEWOO та «Фольксваген», слід зазначити, що пошкодження передньої частини автомобіля DAEWOO могли бути утворені в результаті взаємодії з лівою бічною частиною автомобіля «Фольксваген». Характер та напрямок утворення пошкоджень задньої правої частини автомобіля «Фольксваген» не співпадають з напрямком руху автомобілів DAEWOO та «Фольксваген» та висотою їх утворення. Визначити експертним шляхом, чи був контакт, і які могли бути утворені пошкодження від передньої частини автомобіля DAEWOO з задньою нижньою лівою частиною автомобіля «Фольксваген» не надається можливим, про що викладено в дослідницькій частині (а.с. 139-146).

Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням вищезазначених висновків експертів, досліджень та висновку судової експертизи, що доведеною, внаслідок ДТП 21.12.2017 за участю автомобілів позивача та відповідача, є шкода, спричинена лівому борту кузова автомобіля позивача «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 .

Позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому матеріальної шкоди внаслідок ДТП 21.12.2017 на суму 186549,86 грн. В висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 121-1/17 від 30.12.2017 (судовий експерт В. Резниченко), наданого позивачем, зазначена вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача на 21.12.2017 в сумі 186549,86 грн. з урахуванням ПДВ ( чи враховано експертом фізичний знос, ВТВ - не зазначено), та експертом зазначено лише, що він зроблений на підставі акта огляду від 24.12.2017 та фототаблиці, але експертом не зазначено які пошкодження автомобіля враховані, обсяг ушкоджень, локалізацію, їх співвідношення та можливість спричинення внаслідок ДТП 21.12.2017, та даний висновок не узгоджується з висновком інженерно-транспортного дослідження № 1469-18-ТТ від 06.03.2018 року, висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 020-18 від 09.03.2018 (судовий експерт В. Резниченко), та висновком судового експерта № 3625-18 від 19.10.2018, наданого на виконання ухвали суду від 04.07.2018.

Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Уніка» на підставі відповідного звернення позивача, з урахуванням висновку інженерно-транспортного дослідження № 1469-18-ТТ від 06.03.2018 та висновку автотоварознавчого дослідження матеріального збитку № 020-18 від 09.03.2018 було встановлено розмір матеріальних збитків спричинених позивачу внаслідок ДТП 21.12.2017 в розмір 17714,01 грн. з урахуванням ПДВ і без врахування ПБВ (фізичний знос - 0, ВТВ - 0,не зазначено), та з вирахуванням франшизи в сумі 1000 грн., позивачу було сплачено суму страхового відшкодування - 16 714,01 грн., що підтверджується страховим актом № 00246276 від 20.03.2018, наказом про виплату № 00246276/ЕК від 20.03.2018, платіжним дорученням № 013141 від 22.03.2018 на ім`я ОСОБА_1 на суму 16714,01 грн. (а.с. 96-100).

В даній справі відповідно до всіх висновків експертів розмір втрати товарної вартості (ВТВ) даного КТЗ не зазначено, коефіцієнт фізичного зносу зазначено - 0.

Щодо ПДВ необхідно зазначити наступне.

Сума ПДВ це витрати закладені в вартість товарів і послуг, і особа повинна довести здійснення таких витрат наданням документів про купівлю товарів, чи отримання послуг ремонту автомобіля у платника ПДВ.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 020-18 від 09.03.2018 (судовий експерт В. Резниченко),наданого ПрАТ «СК «Уніка», вартість матеріального збитку по ушкодженню лівої сторони кузову автомобіля позивача «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 на 21.12.2017 зазначено 17704,01 грн. як з урахуванням ПДВ та і без врахування ПДВ (а.с. 79-94).

В висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 121-1/17 від 30.12.2017 (судовий експерт В. Резниченко), наданого позивачем, зазначена вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача на 21.12.2017 в сумі 186549,86 грн. з урахуванням ПДВ - 31091,64 грн. (а.с. 14).

Представником позивача зазначено, що ремонт автомобіля позивачем було зроблено (а.с. 135), але жодних доказів (чеків, квитанцій, інше) про фактичне здійснення витрат на ремонт автомобіля, чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ, суду не надано. Тому суму ПДВ, яка підлягає стягненню з відповідача, встановити не можливо, та вона доказово не підтверджена та не доведена позивачем.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума шкоди в розмірі франшизи - 1000 грн., в частині вимог до ПрАТ «СК «Уніка» позов задовленню не підлягає, так як встановлена судом сума шкоди старховою компанією сплачена в повному обсязі.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 10000 гривень, суд виходить з наступного.

Аналізуючи доводи позивача щодо спричинення йому неправомірними діями відповідача моральної шкоди, суд дійшов висновку щодо наявності такої шкоди яка полягає у моральних стражданнях, стресі, порушенні нормального способу життя, які зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням його майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так, п.п. 2,3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Отже розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди.

За таких умов суд дійшов висновку, що глибині та силі страждань позивача буде відповідати сума у 500 грн., яка і підлягає стягненню на його користь із відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем заявлено про стягнення з відповідача суми витрат за послуги експертів в сумі 1200 грн. та 5491,20 грн. (а.с. 5,136), з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 66,91 грн., та так як позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір на користь держави підлягаю стягненню з відповідача ОСОБА_2 пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 17,98 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.4-13, 18, 19,77-80, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суму в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., моральну шкоду в розмірі 500 (п`ятсот) грн., судові витрати в розмірі 66 (шістдесят шість) грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь судовий збір на користь держави в сумі 17,98 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко