Справа № 531/1115/18
Номер провадження 2/540/181/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2019 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 23.04.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у серпні 2018 року до Машівського районного суду Полтавської області з Карлівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява з наступним уточненням позовних вимог (а.с.46), мотивована тим, що внаслідок ДТП постраждав неповнолітній брат позивача - ОСОБА_3, якому завдано значні тілесні ушкодження та пошкоджено мотоцикл, належний позивачу. Вироком суду визнано винним відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, який ухвалою апеляційного суду Полтавської області залишено без змін, але засудженого звільнено від відбування основного покарання на підставі ЗУ «Про амністію». У зв'язку з наведеним, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 31171,09 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків та 5000 грн. у якості відшкодування моральних збитків, також суму сплачену за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2574,00 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснивши, що він звертався до страхової компанії «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої відповідачем внаслідок ДТП шляхом пошкодження належного йому мотоцикла, яким на час ДТП керував його брат потерпілий, однак йому було відмовлено у звязку з пропуску строку звернення.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що на користь потерпілого рішенням суду з нього стягнуто моральну шкоду та на користь страхової компанії сплачене страхове відшкодування потерпілому.

Представника ПАТ «СК «Країна» у судове засідання не зявився, у клопотанні від 27.03.2019 року просить розглядати справу за його відсутності (а.с.98).

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними письмові докази, прийшов до такого висновку.

Судом установлено, що 18.07.2015 р. близько 21 год. 35 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі вул. Леніна в м. Карлівка Полтавської області в напрямку м. Полтава поруч житлового будинку №142 будучи у стані алкогольного спяніння, при зустрічному розїзді з мотоциклом НОМЕР_2, моделі XF200GY В MAXVIEW під керуванням водія неповнолітнього ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, не впоравшись з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, порушуючи вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з вказаним мотоциклом. У результаті вищевказаної ДТП водій мотоцикла неповнолітній ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді, які відповідно до комісійної судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя та відсутності небезпеки для життя. Порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 з технічної точки зору знаходяться у причинному звязку з виникненням даної ДТП. В даній дорожній ситуації, технічна можливість запобігти зіткненню з мотоциклом НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 зі сторони водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2 визначалася виконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

23.05.2017 р. вироком Київського районного суду Полтавської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Даний вирок суду набрав законної сили 16.01.2018 р. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16.01.2018 р. вищевказаний вирок суду залишено без змін, але звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2017 р. на підставі п. «є» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» (а.с.8-11,14-18).

З урахуванням викладеного, винним у даній дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_2, і зазначений вирок суду від 23.05.2017 р. є преюдиціальним для суду, який розглядає справу. Це випливає з положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, яка вказує, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина у скоєнні ДТП ОСОБА_2 доведена і доказуванню підлягає лише розмір шкоди.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23.10.2018 р. позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ПАТ «Страхова Компанія «Країна» про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задоволено частково та вирішено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 50000 грн. та стягнуто витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 2310 грн.. а також судовий збір у розмірі 704,80 грн. нам користь держави. В іншій частині позовних вимог відмовлено, зокрема про стягнення з моральної шкоди у розмірі 100000 грн. (а.с.74-76).

Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №2057 від 23.11.2018 року вартість матеріального збитку станом на 15.11.2018 року складає 31 171,09 грн, ринкова вартість транспортного засобу 27927,78 грн. Вартість експертного дослідження становить 2574,00 грн. (а.с.48-73).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилався на те, що його відповідальність була застрахована та з нього стягнуто на користь страхової компанії кошти, виплачені потерпілому ОСОБА_4

Між тим, ПАТ «СК «Країна» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування позивачеві ОСОБА_1 з підстав подання останнім заяви про страхове відшкодування з пропуском строку, визначеного Законом України «про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.98,99).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси;

невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 у разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі ринкової вартості транспортного засобу - 27927,78 грн.

Що стосується моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Згідно зі статтями 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Позивач в обґрунтування моральної шкоди зазначив, що крім матеріальної також було завдано моральної шкоди, так як протиправними діями відповідача було порушено нормальний спосіб життя, оскільки позивач позбавлений транспортного засобу, що ускладнило для нього долання кожного дня маршруту до місця роботи, а тому моральну шкоду оцінив у розмірі 5000 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 3000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи що за постановою ВС від 23.01.2019 року (справа № 187/291/17, провадження № 51-274км17) засуджений, який несе цивільну відповідальність, не сплачує жодних судових витрат, суд не стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Водночас суд стягує з відповідача на користь позивача витрати за проведення автотоварознавчої експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 27927,78 грн та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2574,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, житель: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серія КО № 712945 від 30.08.2007 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серія КН №997146 від 22.12.1999 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5.

Третя особа - Публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Країна», місце знаходження: м. Київ, вул. Електриків,29А Подільський район, адреса для листування: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз,7, .

Повний текст Рішення складено 06.05.2019 року.

Суддя С.М.Косик