Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 308/11228/18

провадження № 61-8513св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач -публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_3

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - адвоката Гаркавенка Ігоря Григоровича на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2018 року у складі судді Світлик О. М. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 березня 2019 року у складі колегії суддів:

Собослоя Г. Г., Джуги С. Д., Куштана Б. П.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У жовтні 2018 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя

особа - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 19 листопада 2018 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , третя особа -

ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, з підстав передбачених пунктом 6 частини першої статті 186 ЦПК України.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_1 помер. Позивачем не обґрунтовано, що спірні правовідносини допускають правонаступництво та не зазначено коло спадкоємців ОСОБА_1 . Суд не в змозі вирішити питання про рух вказаної позовної заяви, а саме про відкриття провадження у справі чи залишення позовної заяви без руху.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» залишено без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 19 листопада 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк», апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

22 квітня 2019 року ПАТ «Родовід Банк» через засоби поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

19 листопада 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 березня 2019 року та ухвалити рішення, яким відкрити провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що спірні правовідносини допускають правонаступництво. Суд першої інстанції повинен був виявити правонаступника (правонаступників) відповідача, і саме їх залучити до участі у справі в якості відповідачів.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи:

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

21 травня 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

03 червня 2019 року матеріали цивільної справи передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2019 року цивільну справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

За правилами пункту 6 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.

У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті/

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки.

Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.

Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом.

Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства.

Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно з частиною першою статі 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).

Системний аналіз вказаних норм права, а також положень частин першої, другої, четвертої статті 25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року за наслідками розгляду справи № 185/998/16-ц (касаційне провадження

№ 61-33766сво18).

На виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України судом першої інстанції направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 .

На даний запит Великогеївська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області надіслала суду повідомлення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його цивільна процесуальна правоздатність та дієздатність припинилася і він не може бути стороною у цивільному процесі, тобто відповідачем у справі за позовом, пред`явленим банком 03 жовтня 2018 року. Суддя позбавлений можливості відкрити провадження у справі. До постановлення ухвали про відкриття провадження у справі та до моменту набуття особою статусу сторони (відповідач) суддя не вправі здійснювати будь-які дії щодо з`ясування обставин, про які зазначає банк, висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд про відмову у відкритті провадження у справі з підстав передбачених пунктом 6 частини першої статті 186 ЦПК України є правильним.

Вказаний висновок також узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Доводи заявника про те, що суд першої інстанції повинен був виявити правонаступника (правонаступників) відповідача, і саме їх залучити до участі у справі в якості відповідачів є безпідставними, оскільки залучення судом правонаступників відповідача, який помер ще до звернення позивача до суду, потребує зміни підстав та предмету позову, так як вимоги до боржника за кредитним договором і вимоги до спадкоємців боржника мають різні матеріально-правові підстави, що в свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить положенням статті 49 ЦПК України щодо неможливості одночасної зміни і підстав, і предмету позову.

Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 березня 2019 року - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 409, 406, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - адвоката Гаркавенка Ігоря Григоровича залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

19 листопада 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 березня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. П. Курило