Справа № 180/54/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 квітня 2019 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Янжули О.С.
при секретарі - Котовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець в порядку загального позовного провадження цивільну справу №180/54/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,-
09 січня 2019 року позивач, ОСОБА_1, звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 240 та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на її користь, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 25 вересня 2007 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 240.
В період шлюбу уних народився малолітній син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні.
Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з постійними сварками та різними поглядами на життя і сімейні цінності, в наслідок чого, вони у листопаді 2018 року припинили сімейно-шлюбні відносини. З вказаного часу сімейні відносини не підтримують, проживають окремо. Вважає збереження шлюбу неможливим.
Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча працює по найму, отримує гідну заробітну плату і взмозі таку надавати.
Просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити у повному обсязі. Судові витрати стягнути з відповідача. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - ОСОБА_1.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 25 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 25 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 240 ( а.с.6).
Від шлюбу мають малолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. У добровільному порядку відповідач кошти на утримання дитини не надає.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 03 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, сторони по справі являються батьками малолітнього - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.7).
Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні.
Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоло-віка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Нормами ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Враховуючи особливий характер сімейних відносин, а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Після розлучення позивачу слід залишити прізвище - ОСОБА_1.
Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.
На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.
На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а отже, аліменти підлягають стягненню, в порядку ст.181 Сімейного Кодексу України.
Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
З урахуванням наявних у справі доказів та норм чинного законодавства, яке регулює дані правовідносини, враховуючи матеріальний стан позивачки, обставини справи та той факт, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, враховуючи, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання малолітньої дитини, сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини.
Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Позивачем при пред'явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 768,40 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на її користь, оскільки позов про розірвання шлюбу задоволено.
Крім того, оскільки позивач, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011року №3674-VI, звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 768,40 грн.
На підставі п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. 2,3,4,6,9,10,12,13,76,81,141,247,258,263-265,280-283, 289,354-355,430 ЦПК України, ст. ст. 3, 24, 110-112, 141, 180,181, 182,183, 191 СК України, - суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовільнити.
Шлюб, зареєстрований 25 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 240, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.
Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Беркакіт Нерюнгинського району ЯАРСР (паспорт НОМЕР_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (паспорт НОМЕР_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3), проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини, сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 09 січня 2019 року і до повноліття дитини.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Беркакіт Нерюнгинського району ЯАРСР (паспорт НОМЕР_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (паспорт НОМЕР_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3), проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 768 гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Беркакіт Нерюнгинського району ЯАРСР (паспорт НОМЕР_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разіподання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законноїсили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лишевступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повнерішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцятиднів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. С. Янжула