Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/15154/18

Номер провадження 2/712/3029/18

12 червня 2019 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання - Олефіренко В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Гнатюк А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича, треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними та скасування рішення приватного виконавця -

в с т а н о в и в:

Позивач у грудні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами: 1) визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича щодо передачі в рахунок часткового погашення боргу в сумі 88 312,70 грн. Ѕ частину від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 38,1 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належного боржнику ОСОБА_1 ; 2) скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича про передачу ОСОБА_5 в рахунок часткового погашення боргу в сумі 88 312,70 грн. Ѕ частину від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 38,1 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належного боржнику ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову вказував, що з 1974 по 1996 рік я проживав у шлюбі з ОСОБА_4 . Під час спільного проживання у шлюбі з ОСОБА_4 придбав 7/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . Рішенням Соснівського районного суду від 29.09.2017 (справа №712/8958/17) визнано 7/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя. У подальшому виділ часток в натурі і припинення спільної сумісної власності не відбулося. Будинок залишається у спільній сумісній власності. 26.10.2018 поштою я отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 26.09.2018 про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу при виконанні виконавчого провадження №56019290 з примусового виконання виконавчого напису №381 від 12.04.2017, який видав приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Т.І. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики 500 000,00 грн. В ході примусового виконання виконавчого провадження №56019290, приватним виконавцем виявлено та арештовано нерухоме майно боржника, а саме: 1/2 частина від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , проведено опис та арешт вищезазначеного майна та направлено пакет документів на реалізацію до Державного підприємства «СЕТАМ». 26.07.2018 Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України - Організатором торгів проведено електронні торги з реалізації арештованого майна через систему електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ) за стартовою ціною 126 161,00 грн. Згідно протоколу проведення електронних торгів № 347544 від 26.07.2018 року електронні торги не відбулися 16.08.2018 організатором торгів проведено повторні електронні торги з реалізації арештованого майна через систему електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ) за стартовою ціною 107 236,85 грн. Згідно протоколу проведення електронних торгів № 352178 від 16.08.2018 електронні торги не відбулися. 06.09.2018 Організатором торгів проведено треті електронні торги з реалізації арештованого майна за стартовою ціною 88 312,70 грн. Згідно протоколу проведення електронних торгів №35621 1 від 06.09.2018 не відбулися електронні торги по лоту № 299020 (1/2 частина від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності боржнику, ОСОБА_1 ). Відповідно до ч. 6 ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Приватним виконавцем 14.09.2018 повідомлено стягувача, ОСОБА_5 , про те, що треті електронні торги з реалізації арештованого майна боржника (1/2 частина від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності боржнику, ОСОБА_1 ) не відбулися та запропоновано стягувачу залишити за собою нереалізоване майно боржника, в рахунок погашення боргу. 24.09.2018 на адресу приватного виконавця надійшов лист від ОСОБА_5 , в якому стягувач заявив про бажання залишити за собою нереалізоване на електронних торгах майно боржника. Ураховуючи викладене, приватний виконавець постановив: ОСОБА_6 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , в рахунок часткового погашення боргу в сумі 88 312,70 грн., за виконавчим написом № 381 від 12.04.2017, який видав приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Т.І. нерухоме майно, а саме: 1/2 частина від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності боржнику, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 . Вважає такі дії приватного виконавця Недоступа Д.М. незаконними, такими, що порушують норми Цивільного кодексу, оскільки приватним виконавцем Недоступом Д.М. не проведено перевірку наявності інших виконавчих проваджень стосовно позивача. У той час, як у провадженні Центрального відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській перебуває зведене виконавче провадження по стягненню з мене грошових коштів на користь інших фізичних та юридичних осіб, про що мною та моїм адвокатом було повідомлено по телефону приватному виконавцю Недоступу Д.М. Але відкрите ним виконавче провадження для об`єднання зі зведеним провадженням передано не було, чим порушені норми закону та права інших стягувачів на користь однієї конкретної особи. Крім того, були порушені майнові права боржника та співвласника нерухомого майна. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст.ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного (приватного) виконавця про проведені торги (у даному випадку постанова приватного виконавця про передачу майна стягувану). Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. 1-3 та 5,6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства , а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як зазначалося вище, частина будинку є у спільній сумісній власності без визначення і виділення часток і не може бути конфіскована та в, подальшому, реалізована без здійснення реального розподілу. Виходячи зі змісту норм права: ст.ст. 177, 179, 181, 186, 188, 190, 191 ЦК України, які визначають поняття речі як об`єкта цивільних прав, нерухомої речі, належність речі до подільної й неподільної залежно від можливості поділу або виділу частки з об`єкта нерухомого майна, ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» щодо підготовки і проведення прилюдних торгів, слід дійти висновку про те, що об`єктом реалізації з прилюдних торгів могло бути нерухоме майно, яке є об`єктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об`єкт власності)), а не його частина, яка не набула статусу об`єкта нерухомості в передбаченому законом порядку. За таких обставин висновок приватного виконавця про передачу стягувачу частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що належить мені (позивачу) без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі даної частки з об`єкта нерухомого майна й набуття нею статусу об`єкта цивільних прав не можна визнавати такими, що відповідають вимогам закону. Такі правові позиції висловлені Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року та в постанові від 15 січня 2014 року у справі № 6-148цс 13, відповідно до яких, об`єктом реалізації з прилюдних торгів може бути нерухоме майно, яке є об`єктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об`єкт власності)), а не його частина, яка не набула статусу об`єкта нерухомості в передбаченому законом порядку. Крім того, приватним виконавцем знехтувана і проігнорована норма Цивільного кодексу, яку закріплено у ст. 371, а саме: «Кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу». А також не дотримано положення ст. 362 ЦК України, де вказано, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, вважає, що рішення приватного виконавця, а саме винесення постанови про передачу належної йому частки нерухомого майна, що перебуває у спільній сумісній власності, стягувачу, є незаконним і підлягає скасуванню.

У відзиві на позов відповідач приватний виконавець Недоступ Д.М. не визнав позов та вказав, шо на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 56019290 примусового виконання виконавчого напису № 381 від 12.04.2017р. який видав приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Тамара Іванівна про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики 500 000.00 грн. В ході примусового виконання рішення, приватним виконавцем. 13.06.2018 р. проведено опис та арешт майна боржника, а саме: 1/2 частина від 7/20 частини житлові будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38,1 кв.м., що знаходиться адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику, про що було складено відповідні процесуальні документи, копії яких отримані боржником 15.06.2018 року. В подальшому суб`єктом оцінюючої діяльності - суб`єктом господарювання б; проведена незалежна оцінка описаного та арештованого майна боржника, з якою боржник ознайомився 29.06.2018 року 02.07.2018 приватним виконавцем, ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , направлено до ДП «СЕТАМ», заяву на реалізацію арештованого майна, 1/2 частина від 7/20 части житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38.1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому арештоване майно боржника, а саме: 1/2 частина від 7/20 части житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38,1 кв.м., і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не було реалізоване на перших, других та третіх електронних торгах. 18.09.2018 на адресу приватного виконавця, ОСОБА_3 .. надійшла заява стягувача, в якій останній повідомив, що бажає залишити нереалізоване майно боржника (1/2 частина від 7/20 частини житлового будинку з надвірни спорудами, загальною площею 38,1 кв.м.. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок часткового погашення боргу за рішенням. 26.09.2018 приватним виконавцем, Недоступом Д.М.. було винесено постанову №56019290 про передачу стягувачу, ОСОБА_5 , в рахунок часткові погашення боргу в сумі 88 312,70 грн., майна боржника, а саме: 1/2 частина від 7 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38.1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стосовно доводів позивача про порушення приватним виконавцем, норм законодавства та прав боржника в частині не передачі виконавчого провадження до органу ДВС в якому перебуває зведене виконавче провадження про стягнення коштів з боржника, посилався на таке. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст 19 Закону «Про виконавче провадження», право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу. Дана норма підкріплена принципом диспозитивності виконавчого провадження (стаття 2 Закону, стаття 4 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403- VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», що полягає у наданні права стягувачу за виконавчим провадженням визначити орган, який буде здійснювати примусове стягнення, обираючи при цьому між державною службою та системою приватних виконавців. Велика Палата Верховного Суду у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018 року висловила свою думку стосовно принципу диспозитивності виконавчого провадження та зауважила, що передача виконавчого провадження до органу (виконавця) який перший відкрив виконавче провадження призведе до порушення права стягувана на вибір виконавця, передбаченого законом (п. 29, п. 32 правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018). Установлене абзацом першим частини першої статті 30 Закону правило щодо виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження тим виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, стосується виключно державних, а не приватних виконавців, годі як щодо останніх діє правило абзацу другого частини першої цієї ж статті про виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження (п. 42 правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018). Законодавством визначено неоднаковий порядок дій для державних та приватних виконавців у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника. Законодавець допустив можливість одночасного виконання судових рішень щодо одного боржника різними виконавцями у випадку обрання стягувачем приватного виконавця для примусового виконання виконавчого документа, тоді як Інструкція не може визначати такого обов`язку (п. 54 правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018). Стаття 30 Закону передбачає обов`язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника. Приватний виконавець не зобов`язаний передавати виконавчий документ чи виконавче провадження для виконання тому державному чи приватному виконавцеві, який перший відкрив виконавче провадження щодо боржника для виконання кількох рішень щодо одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження (и. 80, п. 85 правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018). Додатково звертав увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов держави» виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можу) бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Тобто, вимога боржника щодо визнання незаконною дій (бездіяльності виконавця в частині не передачі виконавчого провадження до органу ДВС, в якому перебуває на виконанні зведене виконавче провадження, не підлягає розгляду в поряд позовного провадження Соснівським районним судом м. Черкаси. Стосовно посилання на порушення приватним виконавцем майнових прав боржника співвласника нерухомого майна, зазначав, що позивач обгрунтовує свій позов тим, що під час правочину з нерухомим майне а саме: примусового відчуження в межах виконавчого провадження, 1/2 частини від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38,1 кв.м., її знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не було дотримано вимог, встановлених ст. 203 Цивільного кодексу України. Звертав увагу, що Верховним судом України у справі № 6-1655цс 16 від 16.11.2016р. було висловлено свою думку, що після того як торги не відбулись, документи державного виконавця про передачу нерухомості стягувану в рахунок боргу не є договором купівлі-продажу (як під час відчуження майна з торгів), а є документами, які спрямовані на примусове виконання рішення суду і фіксують виконавчі дії. Тому, спосіб захисту прав боржника для визнання недійсними цих документів буде інший. Верховин суд України також підкреслив, що оскільки майно вже передано стягувачу, боржнику для захисту своїх прав слід подавати позов в порядку, передбаченому ст. 393 ЦК України "Визнання незаконним правового акта, що порушує право власності". Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України ві 14 червня 2017 року у справі № 463/1204/15-ц та постанові Верховного суду від 28 лютой 2018 року у справі № 463/593/16-ц. Враховуючи вищєвикладене, вважав, що боржником обрано не правильний спосіб захисту, а тому позов задоволенню не підлягає. Щодо оскарження дій приватного виконавця з тих підстав, що 1/2 частини від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить боржнику не виділено в натурі, повідомив, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/8958/17 від 29.09.2017 року, визнано 7/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю боржника та його колишньої дружини. ОСОБА_4 . Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/4332/18 від 02.05.2018 року, задоволено подання приватного виконавця, ОСОБА_9 . ОСОБА_8 , та виділено частку майна боржника, ОСОБА_1 , а саме: 1/2 частини від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38.1 кв.м.. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зі спільної сумісної власності подружжя, для звернення на неї стягнення у процедурі примусового виконання рішення. Звертав увагу, що Верховним судом у постанові від 21 лютого 2018 року по справі № 686/25616/13 - ц, висловлено правову позицію, згідно якої частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів, а тому результати прилюдних торгів не можуть бути визнані недійсними у зв`язку з тим, що частка домоволодіння боржника не виділена в натурі. Вважав, що приватним виконавцем, в ході примусового виконання виконавчого напису № 381 від 12.04.2017, який видав приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Тамара Іванівна про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики 500 000,00 гри., вчинені всі передбачені Законом дії, спрямовані на фактичне виконання рішення, а позов боржника є необґрунтованим та недоведеним в частині порушення його прав.

Позивач у відповіді на відзив вказав, що у відзиві відповідач наводить на обґрунтування своєї позиції посилання на певні визначення, що містяться у постанові Великої палати Верховною суду у справі №904/7326/17 від 05.12.2018 (без зазначення мотивів їх використання). Такі посилання вважав невмотивованими з наступних підстав. «Стосовно порушення приватним виконавцем норм законодавства та прав боржника в частині не передачі виконавчого провадження до органу ДВС в якому перебуває зведене виконавче провадження про стягнення коштів з боржника». Позивачем жодним чином не оспорюється право третьої особи-2 щодо звернення до державного та/або приватного виконавця щодо вчинення виконавчих дій. Це є невід`ємним правом стягувача. У позовній заяві міститься обґрунтування позовних вимог, які випливають з порушення приватним виконавцем Недоступ Д.М. прав інших стягувачів у виконавчих провадженнях, які знаходяться на виконанні в Чорнобаївському, Соснівському районних, та інших відділах ДВС, незважаючи на те, що на спірне майно накладено обтяження (арешт) в інтересах інших стягувачів (як фізичних, так і юридичних осіб). На підтвердження своїх заперечень щодо позовних вимог приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. надано ухвалу Соснівського районного суду від 02.05.2018 (справа №712/4332/18), відповідно до змісту якої подання приватного виконавця виконавчого окруту Черкаської області про виділ частки майна боржника зі спільної власності подружжя задоволено. Виділено частку майна боржника боржника ОСОБА_1 , а саме 1/2 частину від 7/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , які є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Тобто, судом проведено ідеальний розподіл нерухомого майна між подружжям, без виділення його часток в натурі. На час звернення до суду зі вказаним поданням, приватному виконавцю ОСОБА_3 було достовірно відомо про наявність рішення Соснівського районного суду від 29.09.2017 (справа №712/8958/17), відповідно до змісту якого вищевказаний будинок визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_10 . Але до розгляду подання ні приватним виконавцем Недоступом Д.М., ні судом співвласника майна ОСОБА_11 до розгляду справи залучено не було, чим порушено її пріоритетне право на викуп нерухомого майна як співвласником. Також відповідачем, приватним виконавцем Недоступом Д.М. у оскаржуваній постанові зазначено: «Передати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКГІП НОМЕР_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , в рахунок часткового погашення боргу в сумі 88 312,70 грн., за виконавчим написом №381 від 12.04.2017, який видав приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Г.І. нерухоме майно, а саме: 1/2 частина від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38,1кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності боржнику, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКІІП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .». Тобто, без виділення майна в натурі передано майно із загальними ознаками (лише із зазначенням адреси). Щодо порушення майнових прав боржника та співвласника нерухомого майна слід зазначав. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості їх особливості, с оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст.ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедур) прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного (приватного) виконавця про проведені торги (у даному випадку постанова приватного виконавця про передачу майна стягувану). Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. 1-3 та 5, 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як зазначалося вище, частина будинку, що належить позивачу є у спільній сумісній власності без визначення і виділення часток і не може бути конфіскована та в, подальшому, реалізована без здійснення реального розподілу. Виходячи зі змісту норм права: ст.ст. 177, 179, 181, 186, 188, 190, 191 ЦК України, які визначають поняття речі як об`єкта цивільних прав, нерухомої речі, належність речі до подільної й неподільної залежно від можливості поділу або виділу частки з об`єкта нерухомого майна, ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» щодо підготовки і проведення прилюдних торгів, слід дійти висновку про те, що об`єктом реалізації з прилюдних торгів могло бути нерухоме майно, яке є об`єктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об`єкт власності)), а не його частина, яка не набула статусу об`єкта нерухомості в передбаченому законом порядку. За таких обставин висновок приватного виконавця про передачу стягувачу 1/2 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що належить позивачу без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі даної частки з об`єкта нерухомого майна й набуття нею статусу об`єкта цивільних прав не відповідає вимогам закону. А також не дотримано положення ст. 362 1 (К України, де вказано, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Приватним виконавцем Недоступом Д.М. жодним чином не дотримано права співвласника майна ОСОБА_12 11. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних частин: право спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливий, виділ частки в натурі.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Станчук М.Г. позовні вимоги підтримали та просили задоовлити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач та представник третьої особи адвокат Гнатюк А.І. просили відмовити у позові з підстав, викладених у відповіді на позов.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно ст 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Суд виходить з того, що правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені ст. 19 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Пред`являючи даний позов, позивач посилався на те, що на підставі спірних дій та рішення приватного виконавця право власності позивача на нерухоме майно було припинене без законних підстав і такими діями порушене його право власності, оскільки майно вибуло з власності боржника поза його волею без законних підстав. Отже, спір виник із цивільних правовідносин і справа за правилами ст. 19 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У силу статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом № 1403-VIII.

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної ;виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Відповідно до ч. 5 ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної не реалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється Організатором на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження». У разі повторної не реалізації майна нерухоме майно виставляється Організатором на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження». Організатор після підписання протоколу електронних торгів, що не відбулися, зобов`язаний виставити майно на реалізацію за ціною, яка визначається з урахуванням абзаців першого та другого цього пункту, не пізніше як протягом п`яти робочих днів з дня підписання протоколу.

Відповідно до ч. 6 ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що з 1974 року по 1996 рік ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу на підставі свідоцтва про право власності від 2 жовтня 1991 року ОСОБА_1 набув у власність 7/20 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 29 вересня 2017 року визнано 7/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , позначену в технічному паспорті від 17 березня 2009 року на цей будинок під літерою «А-1», право власності на яку оформлено за ОСОБА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича перебуває виконавче провадження № 56019290 примусового виконання виконавчого напису № 381 від 12.04.2017. який видав приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Тамара Іванівна про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованості договором позики 500 000.00 грн.

19.03.2018 року приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56019290, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/4332/18 від 02.05.2018 року, задоволено подання приватного виконавця, ОСОБА_9 . ОСОБА_8 , та виділено частку майна боржника, ОСОБА_1 , а саме: 1/2 частини від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38.1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зі спільної сумісної власності подружжя, для звернення на неї стягнення у процедурі примусового виконання рішення.

В ході примусового виконання рішення, приватним виконавцем. 13.06.2018 року проведено опис та арешт майна боржника, а саме: 1/2 частина від 7/20 частини житлові будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38,1 кв.м., що знаходиться адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику, ОСОБА_1 . В подальшому суб`єктом оцінюючої діяльності - суб`єктом господарювання б; проведена незалежна оцінка описаного та арештованого майна боржника.

02.07.2018 приватним виконавцем направлено до Черкаської філії ДП «СЕТАМ», заяву на реалізацію арештованого майна, 1/2 частина від 7/20 части житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38.1 кв.м., і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому арештоване майно боржника, а саме: 1/2 частина від 7/20 части житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , не було реалізоване на перших, других та третіх електронних торгах.

18.09.2018 на адресу приватного виконавця, Недоступа Д.М.. надійшла заява стягувача ОСОБА_5 , в якій останній повідомив, що бажає залишити нереалізоване майно боржника (1/2 частина від 7/20 частини житлового будинку з надвірни спорудами, загальною площею 38,1 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок часткового погашення боргу за рішенням.

26.09.2018 приватним виконавцем, Недоступом Д. ОСОБА_13 .. було винесено постанову №56019290 про передачу стягувану, ОСОБА_5 , в рахунок часткові погашення боргу в сумі 88 312,70 грн., майна боржника, а саме: 1/2 частина від 7 частини житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 38.1 кв.м.,за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналізуючі зібрані по справі докази та даючи їм оцінку суд вважає, що позивачем не доведено, а в судовому засіданні не встановлено, що спірні дії та рішення приватного виконавця щодо щодо передачі стягувачу ОСОБА_5 в рахунок часткового погашення боргу в сумі 88 312,70 грн. Ѕ частину від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 38,1 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належної боржнику ОСОБА_1 є незаконними та порушують права та законні інтереси позивача.

Пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 1403-VIII та пункт 4 частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону № 1404-VIII віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону). Тобто вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018 року висловила свою думку стосовно принципу диспозитивності виконавчого провадження та зауважила, що передача виконавчого провадження до органу (виконавця) який перший відкрив виконавче провадження призведе до порушення права стягувана на вибір виконавця, передбаченого законом (п. 29, п. 32 правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018). Установлене абзацом першим частини першої статті 30 Закону правило щодо виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження тим виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, стосується виключно державних, а не приватних виконавців, годі як щодо останніх діє правило абзацу другого частини першої цієї ж статті про виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження (п. 42 правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018). Законодавством визначено неоднаковий порядок дій для державних та приватних виконавців у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника. Законодавець допустив можливість одночасного виконання судових рішень щодо одного боржника різними виконавцями у випадку обрання стягувачем приватного виконавця для примусового виконання виконавчого документа, тоді як Інструкція не може визначати такого обов`язку (п. 54 правової позиції Великої Палати Верховного Су» викладеної у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018). Стаття 30 Закону «Про виконавче провадження» передбачає обов`язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого проваджені кількох рішень щодо одного боржника. Приватний виконавець не зобов`язаний передавати виконавчий документ чи виконавче провадження для виконання тому державному приватному виконавцеві, який перший відкрив виконавче провадження щодо боржника для виконання кількох рішень щодо одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження (и. 80, п. 85 правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що приватний виконавець за законом не був зобов`язаний проводити перевірку наявності інших виконавчих проваджень стосовно позивача. Крім того, як вбачається з постанови від 14.08.2018р. заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про передачу матеріалів виконавчих проваджень боржником у вказаних у даній постанові виконавчих провадженнях є фермерське господарство «Весна», а не позивач ОСОБА_1 . Таким чином, позивачем не доведено порушення приватним виконавцем, норм законодавства та прав боржника в частині не передачі виконавчого провадження до органу ДВС в якому перебуває зведене виконавче провадження про стягнення коштів з боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Згідно з ст.52 ч. 6 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що відповідач до передачі майна позивача на реалізацію на виконання вказаних норм закону звернувся до суду з поданням про виділ частки майна боржника зі спільної власності подружжя та ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 02.05.2018р. подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитра Миколайовича про виділ частки майна боржника зі спільної власності подружжя задоволено, виділено частку майна боржника ОСОБА_1 , а саме:1/2 частину від 7/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , які є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , для звернення на неї стягнення в процедурі примусового виконання рішення.

Враховуючи викладене, відповідачем дотримано передбачену законом правову процедуру щодо визначення в судовому порядку на засадах рівності частки боржника у майні, яким останній володів спільно з третьою особою ОСОБА_4 .

Суд приймає до уваги, що Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2018 року по справі № 686/25616/13 - ц, висловлено правову позиції, згідно якої частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів, а тому результати прилюдних торгів не можуть бути визнані недійсними у зв`язку з тим, що частка домоволодіння боржника не виділена в натурі.

Що стосується посилання позивача про порушення прав співвласника ОСОБА_4 внаслідок прийняття спірного рішення та вчинення спірних дій приватним виконавцем, суд враховує, що будучи залученою до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_4 не пред`являла самостійних вимог щодо предмета спору, а тому відсутні підстави для висновку про порушення її прав.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст.12,13,77,79, 81,263,264,27,354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича щодо передачі стягувачу ОСОБА_5 в рахунок часткового погашення боргу в сумі 88 312,70 грн. Ѕ частину від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 38,1 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належної боржнику ОСОБА_1 .

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича про передачу ОСОБА_5 в рахунок часткового погашення боргу в сумі 88 312,70 грн. Ѕ частину від 7/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 38,1 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належного боржнику ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата виготовлення повного тексту рішення 18 червня 2019 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 Черкаської області, АДРЕСА_4 ).

Відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович (посвідчення № 0101 від 05.10.2017 року, видане Міністерством юстиції україни, вул.Університетська, 33, оф.25, м.Черкаси, 18031)

Третя особа ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 )

Третя особа ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ).