Справа № 131/366/19
Провадження № 2/131/403/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2019 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Телевань С.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Іллінці без фіксації процесуальної дії технічними засобами в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іллінецької міської ради Вінницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , спадщину після смерті якого фактично прийняла його дружина (мати позивача) ОСОБА_3 , так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті чоловіка в порядку діючого на той час ЦК УРСР 1963 року.

До спадкового майна покійного належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка за життя заповіту не залишила. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є позивач, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 27.05.2009 року державним нотаріусом Іллінецької державної нотаріальної контори.

До спадкового майна покійної належить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,2500 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельна ділянка площею 0,1600 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, передана у приватну власність покійній відповідно до рішення 10 сесії 22 скликання Тягунської сільської ради Вінницької області від 08.08.1997 року.

Постановою державного нотаріуса Іллінецької державної нотаріальної контори Вінницької області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно з огляду на відсутність у нього необхідних документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, тому він звернувся до суду із вказаним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити та розглянути справу в його відсутність.

Представник відповідача - Іллінецької міської ради Вінницької області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги міська рада визнає, проти їх задоволення не заперечує та просить проводити розгляд справи у відсутність представника ради.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали цивільної справи вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входила 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , належна йому як члену колгоспного двору до якого він входив станом на 15.04.1991.

Вказану спадщину прийняла його дружина та мати позивача ОСОБА_3 , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після його смерті.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 (а.с.8) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому згідно ст. 1220 ЦК України після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , права на земельні ділянки: площею 0,2500 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,1600 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, передані у приватну власність покійній відповідно до рішення 10 сесії 22 скликання Тягунської сільської ради Вінницької області від 08.08.1997 року.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується копією паспорта громадянина України позивача (а.с.4), копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с.5), копією свідоцтва про право на спадщину за законом ВМЕ № 307041 (а.с.9).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері та на частину майна йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується його копією (а.с.9), тому він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, отже за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 слідч визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Що стосується вимоги про визнання за позивачем права на земельні ділянки в порядку спадкування суд виходить із слідуючого.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: 1) ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; 2) виготовлення технічної документації на земельну ділянку; 3) визначення меж земельної ділянки в натурі; 4) погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; 5) одержання у встановленому порядку державного акту на землю; 6) реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретну земельну ділянку не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

На підставі абз.2 п.1розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок»(втратив чинність на підставі ЗУ від 14.09.2006 р. № 139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із ЗУ від 16.09.2008 р. № 509-VI).

Отже, якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).

З огляду на викладене, з урахуванням представлених доказів, судом установлено, що спадкодавцем за життя не було виготовлено документів, які б підтверджували право власності на земельні ділянки, а отже право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладені докази, а також ту обставину, що позивач оформити свої спадкові права на вказану земельну ділянку в нотаріальному порядку не може через відсутність правовстановлюючих документів на них, а також враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право на земельні ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 площею 0,2500 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,1600 га., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ним судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст.ст. 1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 та право на земельні ділянки площею 0,2500 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,1600 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Іллінецька міська рада Вінницької області, поштова адреса: 22700, вул. Соборна, 19, м. Іллінці, Вінницької області, .

Головуючий: