ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липян 2019 року м. Чернівці

справа № 725/5727/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретаря Конецької Д.Г.

за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» Миронова Сергія Івановича, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» Попова Віталія Дмитровича

учасники справи

позивач ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_2 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_6 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27

Справа №2-725/5727/18 Головуючий у 1 інстанції Нестеренко Є.В.

Провадження №22-ц/822/698/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

відповідач Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут», Головне Управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12 квітня 2019 року, головуючий у першій інстанції Нестеренко Є.В.,

встановив:

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_2 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_6 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 у жовтні 2018 року звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут», Головного Управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити дії.

Зазначали, що є споживачами природного газу.

Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» у січні 2017 року встановлено загально будинковий вузол обліку газу.

Неодноразово звертались до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» щодо встановлення індивідуальних лічильників газу.

Посилалися на порушення права на встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок суб`єкта господарювання по розподілу природного газу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», розрахунок за спожитий природний газ відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників».

Просили визнати дії публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз» щодо нарахування об`ємів спожитого газу споживачам за показниками загально будинкових вузлів обліку газу, відмову Публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз» у встановленні індивідуальних лічильників природного газу за рахунок коштів суб`єктів господарювання по розподілу природного газу на відповідній території( м. Чернівці), або коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевого бюджету незаконними. зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Чернівцігаз» визначати норми (об`єми, обсяги) спожитого споживачами природного газу до встановлення кожному індивідуального лічильника газу за приписами Постанов Кабінету Міністрів України № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (із змінами) та № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами», встановити індивідуальні лічильники природного газу за рахунок коштів суб`єктів господарювання по розподілу природного газу на відповідній території (м.Чернівці), або коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевого бюджету.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12 квітня 2019 року позов задоволено, визнано дії публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз» щодо нарахування об`ємів спожитого газу споживачам ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_2 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_6 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 за показниками загально будинкових вузлів обліку газу, відмову Публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз» у встановленні індивідуальних лічильників природного газу за рахунок коштів суб`єктів господарювання по розподілу природного газу на відповідній території( м. Чернівці), або коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевого бюджету незаконними. зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Чернівцігаз» визначати норми (об`єми, обсяги) спожитого споживачами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_2 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_6 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 природного газу до встановлення кожному індивідуального лічильника газу за приписами Постанов Кабінету Міністрів України № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (із змінами) та № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами», встановити індивідуальні лічильники природного газу за рахунок коштів суб`єктів господарювання по розподілу природного газу на відповідній території (м.Чернівці), або коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевого бюджету.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Публічне акціонерне товариства по газопостачанню та газифікації «Черінвцігаз» в апеляційній скарзі просить рішення першотравневого районного суду м.Чернівці від 12 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує на те, що зміни до ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в частині оснащення споживачів природного газу-фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу та отримання обов`язкової згоди співвласників багатоквартирного будинку на встановлення загально будинкового лічильника газу внесені Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 21 грудня 2017 року, дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Черінвцігаз» щодо оснащення будинків загально будинковими лічильниками газу до 19 січня 2018 року є правомірними.

За змістом пунктів 1-2 глави 5 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем передбачено встановлення за ініціативою балансоутримувача (управителя) або оператора газорозподільної системи та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканцями яких в повному обсязі чи частково розраховується за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу. Визначення об`єму спожитого природного азу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року №620.

Пунктом 4 Положення передбачено у разі незгоди власника квартири розраховуватися за спожитий газ за показниками будинкового вузла обліку він може встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру за власні кошти.

Втратили чинність постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року №150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу», Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27 вересня 2016 року №1625 з додатком №1, на які послався суд першої інстанції.

Посилається на те, що середньозваженим тарифом на послуги розподілу природного газу, встановленим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 грудня 2015 року №3159 у розмірі 513 грн. 70 коп. за 1000 м3 (без ПДВ) передбачено сумарні витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню у сумі 603834 тис. грн. (без ПДВ), або 23 грн. 67 коп. за 1000 м3 (без ПДВ).

Вважає, що висновки суду першої інстанції про приєднання позивачів до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498 не відповідає обставинам справи, оскільки побутовими споживачами оплата послуг оператору газорозподільної системи не проводиться.

На час звернення до суду строк, встановлений ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» забезпечення встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, до 1 січня 2021 року не настав, права споживачів не порушено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_2 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 просять апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Черінвцігаз» залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції керувався п.3,4,7 ч.1 ст.21 Закону України "Про захист прав споживачів», ст.1, ч.4, 5 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.2 ст.2, ст.3, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», п.1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498, п.3 гл.4 Кодексу газорозподільних систем, ст. 526,626, 629 ЦК України та дійшов висновку про незаконність дій Публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз» щодо нарахування об`ємів спожитого газу, відмови у встановленні індивідуальних лічильників природного газу, зобов`язання Публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз» визначати норми (об`єми, обсяги) спожитого споживачами природного газу за приписами постанови Кабінету Міністрів України від №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», встановити індивідуальні лічильники природного газу за рахунок коштів суб`єктів господарювання по розподілу природного газу на відповідній території (м.Чернівці), або коштів відповідного бюджету, крім місцевого бюджету.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що Публічне акціонерне товариство «Чернівцігаз» є оператором газорозподільної системи, до газових мереж якого підключений об`єкт споживача, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачання, позивачі приєдналися до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498.

Водночас суд першої інстанції вважав, що відмова публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз» встановити індивідуальні лічильники суперечить положенням ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Публічним акціонерним товариством «Чернівцігаз» здійснюється визначення об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу на порушення вимог п.3 гл.4 Кодексу газорозподільних систем.

На підставі частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

За змістом ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Як наведено у статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Як зазначено у частині першій статті 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій.

За змістом глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем Оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відповідно додатку до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 року№867 Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» має ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Чернівецької області.

На підставі ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач природного газу - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно п.2.1. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498, за цим договором оператор газорозподільної системи зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Судом першої інстанції установлено, що позивачі приєдналися до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживають природний газ, здійснюють оплату послуг.

Посилання Публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз» в апеляційній скарзі на неприєднання позивачів до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498, не здійснення побутовими споживачами оплати послуг оператору газорозподільної системи, спростовується обставинами здійснення позивачами оплати послуг до січня 2017 року.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором газорозподільнох системи обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора газорозподільної системи. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі газорозподільних систем.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника».

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 173 «Про встановлення тарифів на транспортування природного газу розподільними трубопроводами та постачання природного газу за регульованим тарифом для Публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз», постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 грудня 2013 року №1840», постановою Національної комісії, що здійснює державне егулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 квітня 2014 року №616, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 3 березня 2015 року №586, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 березня 2016 року №456, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 березня 2017 року №395 до струкрути тарифу на послуги розподілу природного було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні постановлені (розподілені) 1000 куб.м природного газу.

Згідно додатку №1 до Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 березня 2016 року №456 до структури тарифу на послуги розподілу природного газу Публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз» витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню 26,91 грн. за 1000 куб. м (без ПДВ).

Частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу», - тільки для приготування їжі - з 01 січня 2021 року.)

У частині першій статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу, прийшов правильного висновку, що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» зобов`язано відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, до 01 січня 2021 року.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника».

Відмова Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів.

З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильнику газу не може бути порушеним.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року справа № 214/2435/17 (провадження № 14-347 цс 18).

Не можна погодитися з твердженням Публічного акціонерного товариства «Чернівцігаз» щодо не порушення прав споживачів, оскільки встановлений ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» забезпечення встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, до 1 січня 2021 року не настав, оскільки Публічним акціонерним товариством «Чернівцігаз» заперечується право споживачів на встановлення індивідуального лічильника.

За змістом п.1 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року №620, це Тимчасове положення визначає порядок проведення розрахунків між постачальниками, операторами газорозподільних систем та споживачами природного газу у разі використання загальнобудинкових вузлів обліку природного газу, які складаються, зокрема, з лічильника природного газу та засобу дистанційної передачі даних на будинок (групу будинків). Зазначені будинкові вузли обліку встановлюються на ввідних газопроводах на будинки, групу будинків. Вимоги до облаштування та експлуатації будинкового вузла обліку встановлюються Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Мінпаливенерго від 27 грудня 2005 р. № 618, та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що вимоги статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» мають вищу юридичну силу, ніж вимоги Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620.

Окрім того, відповідно до ст.7 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» міністерства та інші центральні і місцеві органи виконавчої влади мають забезпечити перегляд і скасування їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону.

Не можна погодитися з доводами Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз», які є посилання в апеляційній скарзі, щодо неправильного застосування пунктів 1-2 глави 5 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем.

Позивачі є власниками квартир багатоквартирного будинку.

Відповідно до п.1 глави 5 розділу 9 Кодексу Кодексу газорозподільних систем за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора газорозподільної системи та за їх рахунок у багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Отже, власником (балансоутримувачем) багатоквартирного будинку є фізична або юридична особа, якій одноособово належить право володіння, користування та розпоряджання багатоквартирним будинком.

Згідно норм ч.2 ст.382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Таким чином, за відсутності одноособового балансоутримувача (власника) багатоквартирного будинку не підлягають застосуванню положення п.1 глави 5 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем, адже співвласникам багатоквартирного будинку, які є побутовими споживачами (населенням), по їх об`єктах встановлюються квартирні лічильники газу відповідно до глави 4 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на не порушення прав сплживачів діями Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Черінвцігаз» щодо оснащення будинків загально будинковими лічильниками до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 21 грудня 2017 року.

Так встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу ставить у нерівне становище побутових споживачів перед іншими побутовими споживачами, в яких оператором газорозподільної системи встановлені індивідуальні лічильники газу.

Доводи Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Черінвцігаз» про те, що оплачена позивачами сума на встановлення лічильників не відповідає дійсній вартості таких лічильників не звільняє Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Черінвцігаз» від обов`язку встановити лічильники, зважаючи, що тарифи формуються уповноваженим органом і споживачі природного газу позбавлені можливості впливати на прийняте рішення щодо визначення тарифу та його складових.

Втрата чинності постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року №150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу», Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27 вересня 2016 року №1625 з додатком №1 не впливають на правильність судового рішення.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» визначати норми (об`єми, обсяги) спожитого споживачами відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», яка втратила чинність.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12 квітня 2019 року в частині зобов`язання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» визначати норми (об`єми, обсяги) спожитого споживачами природного газу до встановлення кожному індивідуального лічильника газу за приписами Постанов Кабінету Міністрів України № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» підлягає зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 12 квітня 2019 року в частині зобов`язання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» визначати норми (об`єми, обсяги) спожитого споживачами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_2 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_6 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 природного газу до встановлення кожному індивідуального лічильника газу за приписами Постанов Кабінету Міністрів України № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (із змінами) та № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами» змінити.

Визначити норми (об`єми, обсяги) спожитого споживачами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_2 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_6 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 природного газу до встановлення кожному індивідуального лічильника газу на підставі Постанови Кабінету

Міністрів України від 27 лютого 2019 року №143 «Питання споживання природного газу».

В решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 14 липня 2019 року.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Височанська Н.К., Литвинюк І.М.)

З оригіналом згідно: