Єдиний унікальний номер 236/824/19 Номер провадження 22-ц/804/2568/19

Єдиний унікальний номер 236/824/19
Номер провадження 22-ц/804/2568/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Гапонова А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 липня 2019 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування, (суддя Саржевська І.В. повний текст рішення складено 01 серпня 2019 року),

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 17 958,78 грн., обґрунтовуючи свої вимоги таким:

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 липня 2019 року в задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування відмовлено.

Із вказаним рішення суду не погодився Голова правління ПрАТ «Українська страхова компанія» Тюрін В.М., та подав апеляційну скаргу, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ПрАТ «Українська страхова компанія» відшкодувала шкоду, яку ОСОБА_1 , завдала КС «Українська кредитна спілка», ця шкода нанесена ОСОБА_1 шляхом невиконання вимог кредитного договору.

ПрАТ «Українська страхова компанія» набула права регресної вимоги до ОСОБА_1 з моменту сплати відшкодування. Виникнення права зворотної вимоги до ОСОБА_1 не може передувати даті відшкодування страховою компанією завданої шкоди.

Також наголошує на тому, що позовна давність на момент подачі позову не сплила, а тому судом не вірно було відмовлено позивачу у задоволенні його позову.

Позивач просив рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 липня 2019 року скасувати, та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПрАТ «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування задовольнити в повному обсязі.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, проте відповідно до ч.4 ст. 360 ЦПК України до відзиву не було додано доказів надсилання його позивачу, а тому при розгляді справи, суд не враховує даний відзив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить, 17 958,78грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні (1921* НОМЕР_1 = 192 100).

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 лютого 2013 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8940с. На виконання умов Договору КС «Українська кредитна спілка» надала, а відповідач отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в загальному розмірі 10000,00 грн. строком на 24 місяці з 04.02.2013 по 04.02.2015 включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних (а.с. 16).

Згідно Додатку №1 до кредитного договору №8940с від 04.02.2013 позичальнику ОСОБА_1 встановлено графік повернення кредиту з встановленням щомісячної фіксованої суми платежу у розмірі 657,00 грн. (а.с.17).

Між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» було укладено договір добровільного страхування кредитів предметом якого є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів №4 від 01.03.2013 (а.с. 2425)

У відповідності до Додатку № 1 до Договору добровільного страхування кредитів №4 від 01.03.2013, кредитний договір №8940с від 04.02.2013, укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 26450,00 грн.(а.с 26).

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №8940с від 04.02.2013, належним чином не виконував.

Згідно з виписки з рахунку позичальника ОСОБА_1 відповідачу наданий кредит на загальну суму 10000,00 грн, нараховано процентів за користування кредитом 12081,62 грн. Загальна сума, яка підлягала сплаті позичальником за кредитним договором №8940с від 04.02.2013, складає 26584,78 грн.. Останній платіж проведено позичальником 10.12.2015р., залишок заборгованості по кредиту складав 17 958,78 грн (а.с 28).

Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» на виконання пункту 5.1 Договору добровільного страхування кредитів №4 від 01.03.2013 (яким передбачено, що КС «Українська кредитна спілка» повинна повідомити про настання страхового випадку та направити позивачу заяву про виплату страхового відшкодування з додаванням документів згідно з переліком, визначеним цим договором) направила ПрАТ «Українська страхова компанія» заяву за вих.. №2421 від 5 листопада 2018 року про виплату страхового відшкодування в сумі 17 958,78 грн. внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором №8940с від 04.02.2013 (а.с. 27).

Згідно з пп.4.4.5 Договору добровільного страхування кредитів ПрАТ «Українська страхова компанія» зобов`язано протягом 4 робочих днів після отримання від КС «Українська кредитна спілка» заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків, прийняти рішення про виплату (або відмову виплати) страхового відшкодування та скласти страховий акт про виплату (або відмову виплати) страхового відшкодування по кредитному договору.

У відповідності до пп. 4.4.6 Договору добровільного страхування кредитів протягом 5 робочих днів після отримання від КС «Українська кредитна спілка» заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків, ПрАТ «Українська страхова компанія», зобов`язано здійснити виплату страхового відшкодування.

06.11.2018 на підставі зазначеної заяви за вих. №2421 від 5 листопада 2018 року та доданих до неї документів позивачем складено страховий акт № 275кр про страховий випадок відповідно до заяви про страховий випадок по проведення страхової виплати у розмірі 17 958,78 грн. (а.с. 29).

Відповідно до п.5.7 Договору добровільного страхування кредитів №4 від 01.03.2013 до ПрАТ «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цим Договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору.

Згідно з п. 5.8 Договору добровільного страхування кредитів №4 від 01.03.2013 року після отримання страхового відшкодування КС «Українська кредитна спілка» за вимогою ПрАТ «Українська страхова компанія» надає йому документи для можливості реалізації права вимоги, яке останній має до позичальника за умовами кредитного договору, та подальшого провадження судових дій, зокрема довідку про сплачене ПрАТ «Українська страхова компанія» страхове відшкодування.

На виконання вимог п.5.8 Договору добровільного страхування кредитів №4 від 01.03.2013 КС «Українська кредитна спілка» надала позивачу довідку за вих. №2460 від 09.11.2018 про сплату ПрАТ «Українська страхова компанія» страхового відшкодування за кредитним договором №8940с від 04.02.2013 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 17 958,78 грн. (а.с. 31).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація).

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

В той же час, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

Так, судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що в даній справі виникло право вимоги страхового відшкодування саме в порядку суброгації і доводи апеляційної скарги стосовно цього питання правильних висновків суду не спростовують.

Також, згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

За приписами статті 253 цього ж Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому згідно із частиною першою статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України).

Відповідно до п.п. 2.1 і 2.1.1., 2.1.2. договору добровільно страхування №4 від 01.03.2013, по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачені укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій («з відповідальністю за усі ризики»). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом десяти днів після настання строку сплати третього платежу або якщо кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором .

Згідно укладеного кредитного договору 8940с від 04.02.2013 року строк оплати останнього платежу настав 04.02.2015 року (а.с.17). Відповідно до п.2.1.1. договору страховий випадок настав 08.02.2015 року,, згідно поштового конверта, позовна заява була направлена до суду першої інстанції 26.02.2019 року (а.с.32).

Доводи апеляційної скарги про невірне застосування позовної давності також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 262 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Тобто страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності.

Вирішуючи спір у даній справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність порушеного права позивача, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду, а також що строк позовної давності звернення до суду за цим позовом сплинув.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки у спірному зобов`язані відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, тому строк позовної давності є загальним (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку, тобто 04.02.2015 року в день закінчення дії кредитного договору.

Відповідач у відзиві на позов вказує на пропуск позивачем строку позовної давності і на необхідність застосування такого строку.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Однак позивачем не порушувалось питання про пропуск строку позовної давності з поважних причин.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у відповідача ОСОБА_1 дійсно виникла заборгованість перед Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка», однак оскільки правовідносини, які виникли між Позивачем та Відповідачем є суброгацією, а не регресом, тому позивачем було подано позовну заяву із спливом строку позовної давності, перебіг якого почався з моменту настання страхового випадку (закінчення троку дії кредитного договору), а не з моменту страхової виплати (як у регресних правовідносинах). Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 липня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 24 жовтня 2019 року.

Судді: О.В. Халаджи В.Б. Азевич

А.В. Гапонов