Справа № 755/1730/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Івашко О.Л.

з участю

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі, -

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2001 року до 12.11.2018 року. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач стверджує, що відповідач на її прохання відмовляється нести витрати на забезпечення дітей необхідними матеріальними благами, діти перебувають на її утриманні, а відповідач на утримання дітей грошей не дає, що призвело до виникнення скрутного матеріального у неї з дітьми. Вказує, що кошти необхідні на лікування, оздоровлення, харчування, фізичне здоров'я, створення належних умов для розвитку природних здібностей. Також вказує, що відповідач матеріально не надає допомоги з 01.08.2017 року. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей щомісячно в розмірі 5000 грн. щомісячно із їх подальшою індексацією, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01.08.2017 року і досягнення кожною дитиною повноліття.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 зазначила, що відповідач вважає позов необґрунтованим належними доказами, позивач спотворила дійсні обставини справи, ввела суд в оману щодо ненадання відповідачем грошової допомоги на утримання дітей. Позовні вимоги відповідач визнає частково, в частині розміру аліментів до стягнення. Вказана у позові неправдива інформація спростовується доказами сумлінного виконання відповідачем обов'язку щодо утримування дітей - копіями банківських переказів у період з 20.02.2018 року по 02.02.2019 року. З травня по вересень 2018 року відповідач перебував у Києві, постійно спілкувався з дітьми. Водив їх розважатися, в кіно, кафе, атракціони. Сину ОСОБА_6 відповідач придбав кросівки, черевики, футболки, велосипед та деякі речі. Сину ОСОБА_7 придбав те, що той просив для школи, кросівки, джинси, брюки, реглан. Всього приблизно на суму 7000,00 грн. На даний час відповідач тимчасово виїхав на заробітки до Польщі, де винаймає житло, за яке має сплачувати кошти, працює автослюсарем. Відповідач у власності рухомого майна не має, однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 придбана у шлюбі із позивачем, право власності оформлено на позивача, в цій квартирі мешкає позивач із дітьми. Сума, яку реально зможе сплачувати відповідач на утримання дітей це 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, тобто 4000,00 грн. на двох дітей. З наведених вище підстав просить суд задовольнити позовні вимоги частково.

У судовому засіданні 11 квітня 2019 року представник відповідача позов визнала частково, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 грн. на кожну дитину з підстав зазначених у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, у період з 09.06.2001 року по 12 листопада 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.11.2018 року.(а. с. 4 - 4 зворот.)

Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а. с.5 - 6).

Судом встановлено, що діти постійно проживають з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто.

Діти перебувають на утриманні матері, ОСОБА_3 у період з лютого 2018 року по лютий 2019 року у добровільному порядку сплатив в середньому 3281, 82 грн. щомісяця на двох дітей, але суми матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб дітей та їх розвитку не надає.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_3 є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров'я відповідачем суду не надано. Надані представником відповідача докази підтверджують, той факт, що він офіційно працевлаштований в Польщі на підставі трудового договору. (а. с. 46 - 47)

Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати ОСОБА_1, є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Стосовно твердження позивача, що суд, має стягнути з відповідача аліменти за період з 01.08.2017 року суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 191 СК України, передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. В свою чергу позивач не надала жодного доказу, які могли б підтвердити дану вимогу.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовна заява подана ОСОБА_1 31 січня 2019 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 грн. щомісячно на з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 31.01.2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, та, керуючись ст. ст. 1-13, 76-83, 89, 95, 141, 263-265, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2, офіційно не працюючого) аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2200 грн. щомісячно на кожну дитину з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 11.01.2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 квітня 2019 року.

Суддя Н. О. Яровенко