Справа № 161/6949/19
Провадження № 2/161/2133/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 червня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі Шумиводі О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням від 28.02.2013 року № 1087-р, вони є власниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В даній квартирі з 16.11.2015 року зареєстрована колишня дружина позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , однак у вказаному житлі не проживає, участі у його утриманні та оплаті комунальних послуг не приймає.

У зв`язку з чим, просять суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Позивачі в судове засідання не з`явились, представник позивача ОСОБА_4 .В- Лисюк ОСОБА_5 .В. подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням від 28.02.2013 року № 1087-р ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 8).

В даній квартирі з 16.11.2015 року зареєстрована колишня дружина позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 9-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З викладених в позовній заяві обставин вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації, витрат по утриманню житла не несе.

Згідно листа Луцького ВП ГУНП у Волинській області № 3/5503 від 20.07.2018 року підтверджено факт не проживання відповідача ОСОБА_1 (а.с. 13).

Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у будинку позивача більше одного року.

Відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі позивача по даний час, порушуює його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов з наведених підстав задовольнити та визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391, 383, 405, 406, ст. 156 ЖК України, ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням: квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_3 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 27 червня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк