Провадження № 2/638/3916/19
04 листопада 2019 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Цвіри Д.М.,

за участю:

секретаря судових засідань - Панікарук В.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Пономаренко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання наказу недійсним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 16.07.2019 року звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 26.07.2001р. позивач був прийнятий контролером-ревізором приміських поїздів відділу ревізій і контролю пасажирських поїздів Управління Південної залізниці. 30.06.2002р. був переведений у Харківську дирекцію залізничних перевезень за домовленістю між керівниками, контролером-ревізором. 16.08.2002р. переведений ревізором Красноградської дільниці. 08.04.2003р. був переведений до Харківського загону воєнізованої охорони, стрільцем по охороні вантажів в стрілецько-пожежну команду ст. Лозова. 22.09.2003р. був переведений до Харківської дирекції залізничних перевезень Південної залізниці ревізором-інструктором по контролю пасажирських поїздів Красноградської ревізорської дільниці. 09.12.2003р. переведений контролером-ревізором пасажирських поїздів Красноградської дільниці за умовами контракту. 28.02.2007р. переведений до Харківської вагонної дільниці. З 05.03.2007р. по 01.05.2008р. працював провідником пасажирських вагонів по контракту. 01.05.2008р. був переведений до Служби пасажирських перевезень Південної залізниці. З 06.05.2008р. по 31.12.2008р. працював контролером-ревізором пасажирських поїздів дільниці з контролю приміських пасажирських поїздів за умовами контракту. 31.12.2008р. був переведений до Моторвагонного депо Харків. З 09.01.2009р. по 30.06.2019р. працював провідником пасажирського вагону вагонного поїзда ВП «Моторвагонне депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця». 30.06.2019р. був звільнений у зв`язку з закінченням строку дії контракту по п.2 ст. 36 КЗпП України згідно наказу №169/ос від 27.06.2019р.

Також позивач зазначає, що було створено Первину профспілкову організацію виробничого підрозділу «Моторвагонного депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» Вільної профспілки Південної залізниці, а позивача було обрано до складу виборного профспілкового органу 25.04.2019р. і 04.05.2019р. вх. №27 було повідомлено належним чином роботодавця. З цього часу роботодавець не бажав з позивачем спілкуватися.

Не зважаючи на той факт, що з позивачем був укладений контракт №615 від 09.01.2009р. і він неодноразово переукладався, 31.05.2019р. ОСОБА_1 вперше отримав повідомлення, що 30.06.2019 року контракт закінчується і нібито прийнято рішення не продовжувати строку дії контракту. Вперше позивач отримав повідомлення, що з ним не буде продовжено контракт менше ніж за місяць. З повідомлення ОСОБА_1 вперше дізнався, що нібито 26.04.2019р. вирішувалось питання про продовження контракту, по вказаному факту позивачу нічого не було відомо. Своїх пояснень чи міркувань, з цього приводу позивач не міг надати.

Профком Вільної профспілки Південної залізниці 05.06.2019р. вих. №68 намагався з`ясувати з приводу дії направлених проти позивача. Просив врахувати обставини, згідно яких роботодавець повинен би був продовжити контракт або надати інформацію про причини не бажання переукладання контракту. Не з зрозумілих причин, роботодавець не побажав змінювати своє необґрунтоване рішення та не надав взагалі відповіді.

У зв`язку з чим позивач просить суд: Визнати незаконним наказ №169/ос від 27.06.2019р. про припинення зі мною трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України та поновити мене на посаді провідника пасажирських вагонів моторвагонного поїзду Виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 30.06.2019р. Стягнути з відповідача АТ «Українська залізниця», на мою користь, заробітну плату за час вимушеного прогулу по вині роботодавця з 30.06.2019р. по день винесення рішення, з урахуванням, що година моєї праці коштує 70 грн. 13 коп.

Ухвалою суду від 17.07.2019р. відкрито спрощене позовне провадження у справі.

24.09.2019р. до суду надійшли відзив на позовну заяву, в яких представники відповідача просили у позові відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що між ОСОБА_1 та Моторвагонним депо Харків було укладено контракт №615 від 09.01.2009р., за яким ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду провідника пасажирських вагонів в поїздах приміського сполучення. Додатковою угодою до контакту №615 від 27.04.2018р. строк дії контракту №615 продовжено до 30.06.2019р. (про що видано наказ №78-ОС та ознайомлено з ним позивача).

Відповідно до п.17-а контракту, цей контракт припиняється після закінчення строку його дії. Пунктом 21 Контракту визначено, що за два місяці до закінчення строку чинності контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий строк. Рішення про продовження строку контракту, укладання його на новий строк або припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку дії контракту приймається Роботодавцем з урахуванням пропозицій Комісії виробничого підрозділу по укладанню та аналізу виконання умов контрактів (п. 15 Положення про укладення контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів, затвердженого наказом Укрзалізниці № О56-Ц/Од від 04.03.2014)

Згідно протоколу засідання комісії по укладанню та аналізу виконання контрактів провідників пасажирського вагона (моторвагонного поїзда) з розгляду матеріалів щодо укладання та продовження терміну дії контрактів (аналізу виконання умов контрактів) від 25.04.2019 не рекомендовано продовження терміну дії контракту з ОСОБА_1 .

На виконання вимог Положення про укладення контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів, затвердженого наказом Укрзалізниці № О56-Ц/Од від 04.03.2014 до складу комісії було включено голову Первинної профспілкової організації ОСОБА_3 .

Крім того, наказом директора регіональної філії № 142 від 29.03.2019 встановлено, що розглядати висновки комісій виробничих підрозділів служби з питань продовження дії контрактів або звільнення провідників з підстав, передбачених контрактом, у кожному випадку розглядати за участю керівників (або осіб, що їх заміщають) служби організації праці, заробітної плати і структур управління, служби кадрової та соціальної політики, юридичної служби. Протоколом від 26.04.2019 погоджено рішення комісії Моторвагонного депо Харків про припинення контракту з ОСОБА_1 .

Так, листом від 31.05.2019р. за підписом начальника виробничого підрозділу Моторвагонне депо Харків повідомлено Позивача про закінчення терміну дії контракту та вказано про припинення 30.06.2019р. дії договору та звільнення на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до наказу № 169/0с від 27.06.2019р. про припинення трудового договору (контракту) звільнено ОСОБА_1 за п. 2 ст. 36 КЗпП України.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та правові підстави позову в повному обсязі, просили позов задовольнити з обставин, викладених у позові, та поясненнях до позовної заяви, наданих в судовому засіданні. Посилаючись на той факт, що представник відповідача, щоб ввести суд в оману, повідомила, що контракт був не продовжений з позивачем, на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, так як позивач письмово, нібито не звертався до представника роботодавця з проханням продовжити з ним контракт на термін п`ять років, на підтвердження цього надано копію заяви від 21.05.2019р.

Стосовно притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, то дана обставина не відповідає дійсним обставинам справи, так як засідання, з дотриманням вимог п. 3.1.10 Галузевої угоди, не проводилось, а відповідно в матеріалах справи немає протоколу та самого наказу. Також роботодавець не надав підтверджуючих документів, згідно ст. 149 КЗпП України, а саме: пояснення від працівника; сам наказ про оголошення стягнення з підписом позивача. Ряд цих порушень, дає підставу вважати, що після звернення до суду ОСОБА_1 , відповідач навмисне вводить суд в оману, надаючи недостовірну інформацію, що нібито позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Розірвання трудового договору на підставі ст. 36 п. 2 КЗпП України, застосовується в разі припинення трудового договору за згодою сторін. ОСОБА_1 письмово звернувся до роботодавця, щоб з ним продовжили трудовий договір. Роботодавець, в разі не згоди, повинен був врахувати вимоги ст. 43-1 КЗпП України, в якій, роз`яснюється в яких випадках роботодавець має право розірвати трудовий договір, з власної ініціативи, без згоди виборного профспілкового органу. В даному випадку, при даних обставинах не передбачено, підстав для розірвання трудового договору, без згоди виборного профспілкового органу, за ст. 43-1 КЗпП України.

Також, позивач зазначив, що є членом виборного профспілкового органу, то роботодавець, при прийнятті рішення про припинення трудового договору, повинен би був діяти згідно ст.ст. 39, 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Дані умови, припинення трудового договору з позивачем, дублюються ст. 252 КЗпП України, які роботодавець не виконав.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вони є безпідставними та незаконними, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилаючись на відзив на позовну заяву та на те, що згідно п.17-а контракту №615 від 09.01.2009р. та Положення про укладання контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів, затвердженого наказом Укрзалізниці від 04.03.2014р. №056-Ц/од контракт припиняється після закінчення строку його дії. Пунктом 21 вказаного контракту визначено, що за два місяці до закінчення строку чинності контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий строк, проте повинно бути волевиявлення обох сторін, проте відповідач не мав такого бажання та позивач не звернувся за два місяці з бажанням про продовження або укладення на новий строк контракту як цього вимагають умови контракту та положення про укладання контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що є головою профкому та підтвердив те, що під час зборів не вирішувалося питання щодо звільнення позивача.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до вимог статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Основні засади судочинства, встановлені ч. 2 ст. 129 Конституції України, доповнюють основоположний принцип верховенства права, який визнається і діє в Україні відповідно до ст. 8 Основного Закону. Ця норма є визначальною у системі державної політики щодо захисту прав та свобод людини і громадянина.

Зазначені конституційні положення кореспондуються з положеннями ст. ст. 2 та 4 ЦПК України, ст. 5-1 КЗпП України та ст. 15 ЦК України.

За правилами частин першої та другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею першою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" передбачено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції закріплено такі елементи права на судовий захист, як право на розгляд справи; справедливість судового розгляду; публічність розгляду справи та проголошення рішення; розумний строк розгляду справи; розгляд справи судом, встановленим законом; незалежність і безсторонність суду.

Справедливий розгляд справи включає в себе такі аспекти належного відправлення правосуддя, як право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09.01.2009р. по 30.06.2019р. працював провідником пасажирського вагону вагонного поїзда ВП «Моторвагонне депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця». 30.06.2019р. був звільнений у зв`язку з закінченням строку дії контракту по п. 2 ст. 36 КЗпП України згідно наказу №169/ос від 27.06.2019р.

Відповідно до повідомлення від 25.04.2019 Начальнику ВП «Моторвагонне депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 обраний до профспілкового органу ППО ВП «МдХ» регіональної філії «ПЗ» ПАТ «УЗ» ВППЗ членом контрольно-ревізійної комісії професійного комітету, та повідомлено, що всі відносини до нього слід проводити у відповідності до чинного Законодавства України ст. 252 КЗпП України, ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і Статуту Вільної профспілки Південної залізниці.

ОСОБА_1 був повідомлений 31.05.2019р., що термін дії контракту №615 від 09.01.2009р. закінчується 30.06.2019р. та те, що трудовий договір буде припинено 30.06.2019р. згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Протоколом розгляду висновків комісії з питань продовження дії контрактів з провідниками пасажирського вагона (моторвагонного поїзда) виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» від 25.04.2019р., 26.04.2019р. нарада постановила та погодилась з протокольним рішенням начальника виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 25.04.2019р. в частині не продовження дії контракту з ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням планових завдань лише 1-2 місяці на протязі минулого року та наявності дисциплінарних стягнень.

Та позивач був звільнений у зв`язку з закінченням строку дії контракту по п.2 ст. 36 КЗпП України згідно наказу №169/ос від 27.06.2019р.

Згідно з вимогами ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств). Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до ст.9 КЗпП України недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України.

Законодавством України чітко визначено сферу застосування контракту як форми трудового договору.

Порядок та особливості укладення контрактів при прийнятті на роботу працівників на підприємства, в установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та галузевої приналежності, а також до громадян, визначається Положенням про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, яке затверджене Постановою КМУ від 19 березня 1994 року №170, із наступними змінами та доповненнями.

Ст. 36 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено обов`язки профспілок, їх об`єднань щодо захисту прав та інтересів своїх членів, а саме: профспілки, їх об`єднання, здійснюючи представництво та захист трудових і соціально-економічних прав та інтересів своїх членів, повинні додержуватися Конституції України, законів та інших нормативно-правових актів, а також виконувати колективні договори та угоди, які вони уклали, та взяті на себе зобов`язання.

Ст. 39 вище вказаного закону встановлено порядок надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, так у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез`явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез`явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У разі, якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору дає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів профспілки згідно зі статутом.

Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, дозвіл на його звільнення дає той профспілковий орган, до якого звернувся роботодавець.

Рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках:

ліквідації підприємства, установи, організації;

незадовільного результату випробування, обумовленого при прийнятті на роботу;

звільнення з суміщуваної роботи у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв`язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством;

поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації;

звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації;

звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян;

звільнення працівника, який вчинив за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібне) майна власника, встановлене вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу;

призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду.

Законодавством можуть бути передбачені й інші випадки розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди відповідного виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Згідно з ст. 252 КЗпП України визначено гарантії для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів.

Працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень.

Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

Звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад (крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі у зв`язку із станом здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законом передбачена можливість звільнення з роботи чи служби). Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків або за власним бажанням, за винятком випадків, якщо це пов`язано із станом здоров`я.

Працівникам, звільненим у зв`язку з обранням їх до складу виборних профспілкових органів, після закінчення строку їх повноважень надається попередня робота (посада) або за згодою працівника інша рівноцінна робота (посада).

Членам виборних профспілкових органів, не звільненим від своїх виробничих чи службових обов`язків, надається на умовах, передбачених колективним договором, вільний від роботи час із збереженням середньої заробітної плати для участі в консультаціях і переговорах, виконання інших громадських обов`язків в інтересах трудового колективу, а також на час участі в роботі виборних профспілкових органів, але не менш як 2 години на тиждень.

На час профспілкового навчання працівникам, обраним до складу виборних профспілкових органів підприємства, установи, організації, надається додаткова відпустка тривалістю до 6 календарних днів із збереженням середньої заробітної плати за рахунок власника або уповноваженого ним органу

За працівниками, обраними до складу виборних органів профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації зберігаються соціальні пільги та заохочення, встановлені для інших працівників за місцем роботи відповідно до законодавства. На підприємстві за рахунок його коштів цим працівникам можуть бути надані додаткові пільги, якщо це передбачено колективним договором.

Положення цієї статті в частині особливостей притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, а також положення частин другої і третьої статті 49-4 цього Кодексу не поширюються на прокурорів, поліцейських і працівників Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України та органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства.

В порушення вказаних норм законодавства, відповідач не звертався з обґрунтованим письмовим поданням роботодавця про розірвання трудового договору з працівником та не отримав рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 .

Оскільки судом встановлена незаконність звільнення позивача із займаної ним посади, останній підлягає поновленню із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», середня заробітна плата і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заробітної плати за травень та червень 2019р. ОСОБА_1 , загальна сума заробітної плати за останні два місяці становить 22 088,73 грн., які необхідно поділити на робочі години цих місяців (315 годин), що становитиме 70,13 грн. середньо годинної заробітної плати та помножити на 687 годин за час вимушеного прогулу з 30.06.2019р. по день винесення рішення, тобто по 28.10.2019р. що дорівнюватиме 48 342,20 грн.

З урахуванням вищевикладеного та досліджених матеріалів справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач та його представник відповідно до ст. 81 ЦПК України довели в судовому засіданні позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 43-1, 252 КЗпП України, «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст.ст. 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання наказу недійсним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Південна залізниця» виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» від 27.06.2019 року за № 169/ОС, відповідно до якого з ОСОБА_1 припинено трудовий договір (контракт) та звільнено 30.06.2019 року - скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідника пасажирського вагону (моторвагонного поїзда) Акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Південна залізниця» виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків».

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 48342 (сорок вісім тисяч триста сорок дві) гривні 20 копійки.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривен 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суду м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Акціонерного товариства «Українська залізниця» (), адреса: м. Київ, вул. Тверська (Єжи Гедройця), буд. 5.

Повний текст рішення виготовлено 04.11.2019 року.

Головуючий суддя: Д.М.Цвіра