Справа № 462/6969/18 Головуючий у 1 інстанції: Пилип"юк Г.М.
Провадження № 22-ц/811/423/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м.Львів

Справа № 462/6969/18

Провадження № 22-ц/811/423/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Фейір К.О.

розглянув апеляційну скаргуОСОБА_2

на рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 17 грудня 2018 року (суддя Пилип"юк Г.М.)

у справі

за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідачам належним чином надаються послуги із центрального опалення, проте в порушення вимог закону, останні не вносили плату за них, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 14 079,43 грн. Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» 14 079, 43 грн. заборгованості за послуги із центрального опалення і 1762 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2Є Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі. Зазначає, щооплата гарячого водопостачання здійснюється згідно з показами квартального лічильника. Вказує, що з 2003 року відсутні договірні відносини з позивачем. Стверджує, що він не є споживачем, так як не користується послугами ЛКП «Залізничнетеплоенерго».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що в квартирі № 28 будинку № 28 на вулиці Петлюри у м. Львові зареєстровані та проживають ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4

Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг належить послуги із централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та ін.

Статтями 20, 21 Закону визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов»язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов'язок власника укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати наданні послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Встановлено, що позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачам послуги із централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та в порядку, передбаченому Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених вищезазначеною постановою.

Згідно з розрахунком суми боргу за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води борг відповідачів перед позивачем за центральне опалення та гарячу воду становить - 14 079,43 грн., а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з відповідачів слід стягнути таку заборгованість в користь позивача, оскільки на спростування зазначеного розрахунку докази не надані.

Відповідно до ст. 64 та ст. 156 ЖК України відповідачі несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов'язань по оплаті наданих заявником послуг.

Встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому відповідно до ст. 64 ЖК України, повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач ЛКП «Залізничнетеплоенерго» виконав свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачі зобов'язані оплатити надані послуги, також відповідачі не позбавлені можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання, а тому самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання надавалися позивачем належним чином, а відповідачі не відмовилися від таких у встановлений законом спосіб, тому судом вірно вирішено стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 14 079,43 грн. за послуги із центрального опалення.

З висновками суду першої інстанції щодо вирішення спору належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскільки чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено солідарне стягнення судових витрат, оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат належить скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення судового збору відповідно до встановлених ст. 141 ЦПК України правил. З кожного із відповідачів підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі по 881 грн.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року в частині розподілу судових витрат скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) по 881 (вісімсот вісімдесят одній) грн. з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді