Справа № 127/3750/19
Провадження 2/127/513/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Максимчука Я.В.,

позивача та законного представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадженняз повідомленням (викликом) сторін за позовом ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1, діючи у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1П та його неповнолітньому сину ОСОБА_2 належить на праві власності по Ѕ частці будинок № 64-В будинку по вул. О.Гончара у м. Вінниці. З 2009 в спірному будинку зареєстровані, але не проживають син позивача - ОСОБА_3 та його дружина - ОСОБА_4 Комунальні послуги завжди оплачував тільки позивач, участі у витратах по утриманню будинку відповідачі не приймають. Також позивачі і відповідачі не повязані спільним побутом та взаємними правами і обовязками, договір найму житла між ними не укладався. Відповідачі не бажають добровільно знятися з реєстрації у спірному будинку.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивачів із вимогами про усунення їм перешкод в користуванні їх власністю, визнавши ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування будинком № 64-В по вул. О.Гончара у м. Вінниці.

Ухвалою суду від 26.02.2019 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також даним судовим рішенням залучено до участі у справі в якостітретьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Вінницької міської ради, а також запропоновано учасникам справи надати заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

В судове засідання відповідачі та представник третьої особи не зявилися, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України, були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки в судове засідання не повідомлено.

Таким чином, суд вважає, що відповідачі та представник третьої особи не зявились в судове засідання без поважних причин.

Від відповідачів відзиви на позов, а від третьої особи письмові пояснення, до суду не надходили. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідачів і третьої особи, також, на адресу суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене, думку позивача та положення ст.ст. 223 і 280 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідачів і представника третьої особи, провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

В судовому засіданні позивач, діючи в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві, і просив задовольнити.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягів про державну реєстрацію прав від 14.09.2011, право власності на будинок № 64-В по вул. О.Гончара в м. Вінниці належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності по Ѕ частці на підставі свідоцтв про право на спадщину від 29.08.2011. (а.с. 4-7)

Відповідно до довідки № 131, виданої комітетом мікрорайону «Пирогово», за адресою: м. Вінниця, вул. ОСОБА_5, буд. 64 - В, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. (а.с.8)

Згідно з актом про фактичне проживання від 23.01.2019, складеним головою комітету мікрорайону «Пирогово», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають за вищевказаною адресою з 2009 року. (а.с. 9)

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не повязана з використанням його властивостей. Право користування власністю ? це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Згідно з ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України визначено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Судом встановлено, що позивачі та відповідачі спільно не проживають, не повязані спільним побутом та не мають спільних прав та обовязків. Відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, за згодою колишнього власника майна, але не проживають там з 2009 року. Наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла є втрата права користування житловим приміщенням. Право користуватися житлом для членів сім'ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім'ї якої вони є, сама володіє правом власності на це житло. Крім того, цивільне законодавство не передбачаєзбереження права користування житлом за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірний будинок власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачами разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в звязку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, який діє в своїх інтересах та інтересах позивача ОСОБА_2, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Суд прийшов до висновку, що відповідачі створюють перешкоди позивачам в користуванні, володінні та розпорядженні їх майном на власний розсуд, тобто повно і незаперечно здійснювати свої права користування і розпорядження майном, що є неприпустимим, згідно з чинним законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом усунення їм перешкод в користуванні їх власністю житловим будинком № 64-В по вулиці О.Гончара у місті Вінниці, шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дане судове рішення після набрання ним законної сили є підставою для зняття відповідачів з реєстрації їх місця проживання.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 768, 40 гривень, що підтверджується квитанцією від 05.02.2019. (а.с. 1)

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, в рівних частках з кожного по 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.

Враховуючи наведене, керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 СК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 12, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 6, 10 - 13, 43, 44, 76-83, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 279, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користуванні їх власністю житловим будинком № 64-В по вулиці О.Гончара у місті Вінниці, шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, в рівних частках з кожного по 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачами може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області або до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2 місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_3, місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку: м. Вінниця, вул. О. Гончара (вул. Корнійчука), буд. 64- В.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_4, місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку: м. Вінниця, вул. О. Гончара (вул. Корнійчука), буд. 64- В.

Рішення суду складено 29.03.2019.

Суддя: