Номер провадження: 22-ц/813/5705/19
Номер справи місцевого суду: 520/11/19
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/11/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Головне Управління національної поліції в Одеській області,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та бездіяльністю органу державної влади, заапеляційною скаргою Головного управління національної поліції в Одеській області, поданою представником Федчик ОСОБА_2 Олегівною, та апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Пучкової І.М. о 10 годині 45 хвилині 03 березня 2019 року,

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з рахунків Головного управління національної поліції в Одеській області у відшкодування моральної шкоди - 500 000, 00 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що за скоєним проти нього злочином досудове слідство триває більше 37 місяців, тобто, понад розумний строк. Крім того за кримінальним провадженням № 0007325 слідчі дії не виконуються, через що позивач звертався зі скаргами (а. с. 1 5).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2019 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з рахунків Головного управління національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі - 4 000, 00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за наявності порушених нормальних життєвих зв`язків позивача, враховуючи ті зусилля, які позивач доклав для з`ясування питання розгляду слідчими органами його заяви від 14.12.2015 року, за якою слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007325 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України, доведеним є наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою працівників правоохоронних органів щодо нього. Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди, визначений в позовній заяві, є завищеним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню грошова сума у розмірі 4 000,00 грн. (а. с. 55 - 56).

Головне управління національної поліції в Одеській області в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга головного управління національної поліції в Одеській областіобґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Головне управління національної поліції в Одеській області вказує, що ухвала слідчого судді не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні ст. 1176 ЦК України. Позивачем не доведено протиправність дій органу досудового розслідування, наявність шкоди та вину відповідача. Також вказує на помилковість стягнення коштів саме з головного управління національної поліції в Одеській області (а. с. 61 65).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі оскаржує рішення в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди. Просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права..

ОСОБА_1 вказує на те, що у продовж вказаного строку його права від скоєного злочину не захищені, винні особи до відповідальності не притягнуті, завдану шкоду не відшкодовано (67 68).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у як найскорішому вирішені спору, освідомленість учасників справи про її розгляд, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників справи.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянти посилаються в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів невірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов неправильного вищезазначеного висновку про частковове задоволення позовних вимог. Висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам норм процесуального (ст. ст. 51, 189, 263, 264 ЦПК України) та матеріального (ст. ст. 1174, 1176 ЦК України) права.

Судом встановлено, що 26.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо злочину, передбаченого ст. 384 КК України. Заява була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0007325.

Ухвалою слідчого судді від 18.12.2015 року у справі № 520/16971/15-к, провадження № 1 -кс/520/2154/15 задоволено скаргу на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області із зобов`язанням вчинити певні дії.

Ухвалою слідчого судді від 29.01.2016 року у справі № 520/798/16-к, провадження № 1-кс/520/178/16 задоволено скаргу на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області із зобов`язанням вчинити певні дії.

Ухвалою слідчого судді від 01.06.2016 року у справі № 520/6243/16-к, провадження № 1-кс/520/1247/16 задоволено скаргу на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області із зобов`язанням вчинити певні дії.

Ухвалою слідчого судді від 06.03.2017 року у справі № 520/2701/17, провадження № 1-кс/520/493/17 задоволено скаргу на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області із зобов`язанням вчинити певні дії.

Ухвалою слідчого судді від 11.05.2017 року у справі № 520/2701/17, провадження № 1-кс/520/984/17 скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 27.09.2016 із зобов`язанням вчинити певні дії.

Ухвалою слідчого судді від 22.05.2017 року у справі № 520/5871/17, провадження № 1 -кс/520/1191/17 задоволено скаргу на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області із зобов`язанням вчинити певні дії.

Ухвалою слідчого судді від 09.06.2017 року у справі № 520/5871/17, провадження № 1-кс/520/1357/17 задоволено скаргу на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області із зобов`язанням вчинити певні дії.

Ухвалою слідчого судді від 27.07.2017 року у справі № 520/2701/17, провадження № 1-кс/520/1792/17 задоволено скаргу на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області із зобов`язанням вчинити певні дії.

Ухвалою слідчого судді від 27.07.2017 року у справі № 520/2701/17, провадження № 1-кс/520/1793/17 задоволено скаргу на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області із зобов`язанням вчинити певні дії.

Ухвалою слідчого судді від 04.09.2017 року у справі № 520/2701/17, провадження № 1-кс/520/2106/17 скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 25.08.2017 із зобов`язанням вчинити певні дії.

Ухвалою слідчого судді від 26.01.2018 року у справі № 520/5871/17, провадження № 1 -кс/520/285/18 задоволено скаргу на бездіяльність посадових осіб Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області із зобов`язанням вчинити певні дії.

28.12.2018 року ухвалою слідчого суді Київського районного суду м.Одеси у справі 520/2701/17, було задоволено скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконними рішення слідчого СВ Київського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області, скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 30.11.2018 року та зобов`язано вчинити певні дії.

Станом на 02.01.2019 року, жодних дій слідчим СВ Київського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області не було здійснено.

Таким чином, судом встановлено, що з 14.12.2015 року - дня звернення ОСОБА_1 до СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та до теперішнього часу триває кримінальне провадження за вказаним кримінальним провадженням, слідчими суддями неодноразово визнавалася незаконною бездіяльність слідчих органів.

Між тим, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.01.2019 у справі № 2-797/2008.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4)).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).

Апеляційний суд вважає, що Головне управління національної поліції в Одеській області не є належним відповідачем по даній справі. Належним відповідачем є - Держава, в особі Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області, з огляду на наступне.

Чинним законодавством чітко встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконною бездіяльністю органів, що здійснюють досудове розслідування. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила ч. 6 ст. 1176 ЦК України, відповідно до яких така шкода відшкодовується на загальних підставах, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 ЦК України).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Між тим, здійснюючи в межах своїх повноважень контроль за дотриманням бюджетного законодавства учасниками бюджетного процесу Казначейство України, відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів.

Функціями Казначейства, водночас, є забезпечення казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснення Казначейством безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (Положення, затверджене КМ України від 15 квітня 2015 року № 215; статей 25, 43 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Вказану позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 520/3307/16-ц.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд вважає, що саме Держава, в особі Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області, є юридичною особою, яка має відповідати за позовом, а отже є належним відповідачем в даній справі.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу

Втім, судом першої інстанції у порушення статей 51, 189 ЦПК України не вирішено правильно питання щодо складу осіб, які мають брати участь у розгляді справи, а апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості усунути такі недоліки.

З врахуванням вищезазначеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити саме з вищевказаних підстав.

Вищезазначене не позбавляє можливості ОСОБА_1 звернутися до суду з відповідним позовом, визначившись з належним відповідачем.

Таким чином, апеляційні скарги сторін є частково обґрунтованими в частині скасування рішення суду першої інстанції, а тому підлягають частковому задоволенню.

Іншим обставинам по справі, доводам апеляційних скарг колегія суддів не надає оцінку, щоб не створити преюдиційності даного рішення апеляційного суду, оскільки по даній справі необхідно відмовити в позові саме за суб`єктним складом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України необхідно здійснити перерозподіл судових витрат зі сплати судового збору. Їх необхідно віднести за рахунок держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Одеській області, подану представником ОСОБА_3 Олегівною, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2019 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та бездіяльністю органу державної влади відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 28 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе