Справа №173/2640/18
Провадження №2/173/324/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю : позивача ОСОБА_1М

відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про розірвання шлюбу до відповідача ОСОБА_2

22.11.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 16 січня 2019 року.

16 січня 2019 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання. Справу призначено до розгляду на 03.04.2019 року

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

В підготовчому судовому засіданні 03.04.2019 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 29 листопада 2002 року у Дніпровській селищній раді Верхньодніпровського району у Дніпропетровській області, актовий запис № 33.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 29 листопада 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Дніпровській селищній раді Верхньодніпровського району у Дніпропетровській області, актовий запис № 33.

В період шлюбу в них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Їх одруження виявилось невдалим. Починаючи з вересня 2017 року вони шлюбні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть.

Причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що вони мають різні погляди на життя. Вони втратили взаємопорузуміння, що врешті решт призвело до припинення шлюбних відносин, що й стало причиною звернення до суду.

В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Строк для примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище ОСОБА_4.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та просить їх задовольнити, підтвердивши доводи позивача. Строк для примирення просила не надавати.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 29 листопада 2002 року позивачка уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Дніпровській селищній раді Верхньодніпровського району у Дніпропетровській області, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

В період шлюбу у сторін народись двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства сторони припинили з вересня місяця 2017 року.

Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, через що в сторін виникають постійні сварки та конфлікти, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам.

При цьому суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення, так як в підготовчому судовому засіданні сторони пояснили, що ними прийняте зважене рішення про розірвання шлюбу і обоє з сторін заперечують проти надання їм строку для примирення.

З чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати та протягом тривалого періоду часу спільно не проживають, та не підтримують шлюбних відносин. Тому відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав у вигляді припинення шлюбних правовідносин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Після розірвання шлюбу суд відповідно до позицій позивача вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - «Біянова»

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так як позивачем сплачений судовий збір не на рахунок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, суд вважає за можливе повернути позивачу сплачений судовий збір відповідно до квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 18 жовтня 2018 року в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп., як сплачений не на належний рахунок

Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе стягнути з позивача 50 відсотків судового збору в сумі, що підлягала сплаті на час подання позовної заяви - 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 коп., на користь держави.

Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе покласти на відповідача враховуючи вину обох сторін у розірванні шлюбу.

На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити

Шлюб, зареєстрований 29 листопада 2002 року, Дніпровською селищною радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 33 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично проживаючою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_1

Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично проживаючій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 повернути з державного бюджету судовий збір, сплачений відповідно до квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 18 жовтня 2018 року в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп., як сплачений не на належний рахунок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично проживаючою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, судовий збір на користь держави 352 (триста п'ятдесят дві) грн., 40 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 13.04.2019 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 15.04.2019 року

Оприлюднене: 15.04.2019 року

Дата набрання законної сили: 14.05.2019 року