Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2019 Справа №607/14193/19

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

з участю присяжних Конопляник О.Ю.,

Чорної О.-М.Є.,

секретаря судового засідання Лобач І.В.,

прокурора Воловник М.В.,

представника ТОККПНЛ лікаря-психіатра Старущак О.В.,

особи, щодо якої розглядається питання,

пов`язане з наданням психіатричної допомоги Криха В.М,

законних представників особи,

щодо якої розглядається питання,

пов`язане з наданням психіатричної допомоги Криха М.Я., ОСОБА_1 І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою головного лікаря Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

Головний лікар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі - ТОККПНЛ) Шкробот В.В. звернувся в суд із заявою про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у ОСОБА_2 наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, а також суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_2 , які надійшли від його батьків. На підставі цих відомостей ОСОБА_2 був оглянутий лікарем-психіатром. Також ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію ОСОБА_2 згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Згода Криха ОСОБА_3 на госпіталізацію відсутня, а тому головний лікар ТОККПНЛ просить винести рішення про його примусову госпіталізацію.

В судовому засіданні представник ТОККПНЛ Старущак О.В. заяву підтримала, просила суд її задовольнити.

Крих ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що підстави для його примусової госпіталізації відсутні, він усвідомлює свою поведінку та не несе загрози собі та оточуючим. Конфлікту з батьками не заперечує, однак коли він мав місце, особа щодо якої вирішується питання про госпіталізацію, перебував у стані сп`яніння, він вживає алкоголь та наркотики.

Законні представники особи, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити. Додатково пояснювали, що через вживання алкоголю та наркотиків їхній син не контролює свою поведінку, вживати ліки добровільно відмовляється, а тому потребує примусового лікування.

Прокурор заяву про госпіталізацію ОСОБА_2 у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без його згоди не підтримала, вважає, що з врахуванням стану особи, його поведінки, звернення до суду із такою заявою є передчасним. Можливо ОСОБА_2 потребує лікування від алкогольної чи наркотичної залежності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів, пацієнт ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , поступив на стаціонарне обстеження та лікування в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню 12 червня 2019 року по направленні швидкої допомоги у супроводі працівників поліції, батьків, госпіталізований черговим лікарем з приводу - діагноз: Гострий поліморфний психотичний розлад на фоні вживання алкоголю з суїцидальними тенденціями. Із анамнезу (із слів батьків пацієнта) встановлено, що в 2014 році пацієнт сам пішов у військо, в АТО, перебував там впродовж 4 місяців. Після повернення з АТО додому змінився в психічному стані - став агресивним, неспокійним, різко збудливим, аж до стану люті, агресивної поведінки; почав зловживати алкоголем, наркотичними речовинами, виносив з дому речі, в рідних брав, крав гроші; практично ніде в цей відрізок часу не працював, знаходився на утриманні рідних. Лікувався впродовж декількох днів в умовах ТОНД після чергового алкогольного ексцесу. Напередодні госпіталізації вживав алкоголь, а також на фоні емоційних переживань випив два флакони настоянки глоду, агресивно відносився до родичів, погрожував їм фізичною розправою, наніс собі склом поверхневі порізи в ділянці шкірних покривів живота та шиї, наніс батькові та матері ушкодження на руках, у зв`язку з чим госпіталізований. Із родини службовців, молодший із двох дітей. Закінчив 9 класів ЗОШ, потім ПТУ по спеціальності молодший медбрат по догляду за пацієнтами. Деякий час працював, допомагав батькові по роботі в офтальмологічній клініці. Не працює на даний час. Розлучений, дітей немає. Проживає окремо від батьків із своєю дівчиною. Має також ще рідну сестру. ВГ, ТБС, венеричні захворювання, кишкові інфекції заперечує. В психічному статусі: в свідомості. Контакт із пацієнтом продуктивний, проте в розмові в`ялий, млявий, відповідає на запитання неохоче, в основному по суті; інформує про себе, рідних, своє перебування вдома. В розмові різко відреаговує, афектується, коли розмова зводиться до його стосунків із батьками «він говорить неправду, він обманює ... він так все робить, щоб забрати в мене квартиру». Заперечує вживання наркотичних речовин, а в подальшому взагалі не хоче розмовляти із лікарем на подібні теми. Дратівливий, емоційно нестійкий, зі зниженим фоном настрою. Інструкції в загальному виконує.

Комісія приходить до висновку, що пацієнт потребує стаціонарного обстеження та лікування без його усвідомленої згоди в зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок якого пацієнт вчиняє дії небезпечні для себе та навколишніх.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Рішенням Конституційного Суду № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року , в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих,або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Проаналізувавши висновок комісії лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 , його законних представників, лікаря-психіатра та прокурора, суд приходить до переконання, що заява є передчасною, оскільки незважаючи на встановлений діагноз (гострий поліморфний психотичний розлад на фоні вживання алкоголю з суїцидальними тенденціями), при матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють реальну небезпеку для нього чи оточуючих. Крім того, в заяві головного лікаря та у висновку комісії лікарів-психіатрів не наведено будь-яких доводів про неспроможність ОСОБА_2 задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

По справі «Акопян проти України (заява № 12317/06) рішення від 05 червня 2014 року, у п. 73 Європейський суд з прав людини встановив, що згідно з практикою Суду особа не може бути примусово госпіталізована як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох нижче наведених мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про відсутність доведених підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу, а тому відмовляє у задоволенні заяви головного лікаря ТОККПНЛ Шкробота В.В. про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 264-265, 293-294, 339-342, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви головного лікаря Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Повний текст рішення суду складено 18 червня 2019 року.

Головуючий Герчаківська О. Я.

Присяжні Конопляник О.Ю.

Чорна О.-М.Є.