ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/453/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 308000000 Суходольський О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 серпня 2019 року, постановленого під головуванням судді Суходольського О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинком та вселення в будинок, -

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинком і вселення. При цьому посилалася на те, що із відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі із 25 вересня 2004 року по 22 грудня 2017 року. Під час шлюбу придбали земельну ділянку, на якій побудували жилий будинок в АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу відповідач не допускає її до жилого будинку, а тому просила вселити її в жилий будинок по АДРЕСА_1 і зобов`язати відповідача не чинити перешкод в користуванні будинком шляхом надання їй вільного доступу до приміщення будинку з наданням ключів від всіх вхідних дверей вказаного будинку.

Рішенням Черкаського районного суду від 01 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, як постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі постановити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд безпідставно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також судом не враховано, що відповідач визнав, що вона не мешкає у будинку, в будинку постійно проживає відповідач і не допускає її до будинку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 серпня 2019 року без змін. В суді першої інстанції позивач жодним належним доказом не довела, що він чи їхні діти, які проживають разом з ним, обмежують позивача у її правах; позивач має власний комплект ключів; в матеріалах справи про поділ майна подружжя є фото, датовані 03 січня 2018 року, на яких зображена позивач у спірному будинку.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначала, що нею було надано суду достатньо доказів на підтвердження її права проживати у будинку за адресою по АДРЕСА_1 як і відповідач. Проте вказане право вона не може реалізувати через перешкоди з боку відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі із 25 вересня 2004 року по 22 грудня 2017 року.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 липня 2007 року ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею, 0,1300 га по АДРЕСА_1 . 22 лютого 2010 року на ім`я ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку.

15 лютого 2010 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Руськополянської сільської ради від 26 січня 2010 року.

Із лютого 2018 року в провадженні Черкаського районного суду Черкаської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного майна подружжя, в тому числі і жилого будинку по АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплено положення про те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також частина перша статті 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Факт не проживання позивачем в спірному жилому будинку сторони не оспорюють і відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Як у заяві про зупинення провадження по справі, так і у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 фактично заперечує вселення відповідачки до жилого будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно ч. 5, 6 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За наявності клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

16 липня 2019 року відповідач ОСОБА_2 направив до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також заяву про заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження і просив розглянути справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 01 серпня 2019 року в задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено. Справу в порушення вимог ч. ч. 5, 6 ст. 279 ЦПК України заяву відповідача про розгляд справи із повідомленням сторін не розглянув, а справу розглянув без повідомлення сторін.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказана справа не може бути розглянута у спрощеному позовному провадженні безпідставне, поскільки вказаний спір не відноситься до спорів, вказаних в ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 серпня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинком та вселення в будинок задоволити.

Вселити ОСОБА_1 в будинок по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 шляхом надання їй вільного доступу до приміщення будинку з наданням ключів від всіх вхідних дверей вказаного будинку.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір - 1152 грн. 60 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати - 768 грн. 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: