ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №588/74/19

Номер провадження 22-ц/816/2312/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

представника заявника ОСОБА_1 Тимченка Сергія Леонідовича, представника стягувача ОСОБА_9 ОСОБА_13, представника Головного територіального управління юстиції у Сумській області та Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Місник Валентини Михайлівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тимченка Сергія Леонідовича на ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 18 лютого 2019 року в складі судді Линник О. С., постановленої у м. Тростянець, повний текст якої складений 21 лютого 2019 року, -

в с т а н о в и в:

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою у порядку судового контролю щодо виконання судових рішень та просив суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Тростянецького районного ВДВС ГУЮ в Сумській області Глушко В.В. при складанні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 28 листопада 2018 року;

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Тростянецького районного відділу ДВС ГУЮ в Сумській області, що полягає у відмові вжити заходів за його зверненням від 29 грудня 2018 року;

- скасувати постанову державного виконавця Тростянецького районного відділу ДВС ГУЮ в Сумській області Глушко В.В. від 06 грудня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в частині стягнення аліментів у розмірі, не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та утримання заборгованості в сумі 21610,05 гривень.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 18 лютого 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Тимченко С.Л. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу про задоволення скарги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Тростянецького районного ВДВС ГУЮ в Сумській області при складанні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 28 листопада 2018 року та визнання неправомірною бездіяльності начальника Тростянецького районного відділу ДВС ГУЮ в Сумській області, яка, на думку заявника, полягала у відмові вжити заходів за зверненням ОСОБА_1 від 29 грудня 2018 року.

При цьому, ураховуючи зміни до ст. 182 СК України, боржник вказав в апеляційній скарзі, що він погодився з висновком суду першої інстанції про правомірність дій державного виконавця щодо розрахунку заборгованості по аліментам та визначенні розміру аліментів, які підлягають сплаті з 28 серпня 2018 року, на рівні не меншому 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, в доводах апеляційної скарги йдеться і про те, що мотивувальна частина оскарженого судового рішення містить висновок про наявність спору щодо розміру заборгованості по аліментам, хоча одночасно суд першої інстанції у рішенні вказав і на те, що при визначенні заборгованості по аліментам державний виконавець діяв у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, представник заявника в апеляційній скарзі послався на те, що суд першої інстанції не дав оцінку тим обставинам, що фактично він добровільно погасив заборгованість по аліментам станом на момент пред'явлення стягувачкою виконавчого листа до примусового виконання.

Ураховуючи викладене, представник заявника в апеляційній скарзі вважає, що заявлене питання щодо неправомірності дій державного виконавця при визначенні заборгованості по аліментам підлягає розгляду у поряду, визначеному Розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Крім того, на думку адвоката Тимченка С.Л., підлягає скасуванню і постанова державного виконавця Тростянецького районного відділу ДВС ГУЮ в Сумській області Глушко В.В. від 06 грудня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в частині стягнення заборгованості по аліментам в сумі 21610,05 гривень. Також, представник заявника просить задовольнити скаргу і в частині визнання неправомірних дій посадових осіб державної виконавчої служби.

Ухвала суду від 18 лютого 2019 року в частині відмови в задоволенні скарги про скасування постанови державного виконавця від 06 грудня 2018 року про здійснення відрахувань з доходів боржника на рівні не меншому 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку учасниками справи не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне територіальне управління юстиції у Сумській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. При цьому, територіальне управління зазначило, що добровільна сплата заявником коштів банківськими переказами не дає підстав не виконувати рішення суду. До того ж, Головне територіальне управління юстиції у Сумській області вказало, що між боржником і стягувачем наявний спір щодо перерахованих коштів банківськими переказами, які стягувач вважає допомогою на лікування дитини. Разом з тим, як вважає територіальне управління юстиції, дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим не вбачається підстав для задоволення заявлених вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_1 Тимченка С.Л. про задоволення апеляційної скарги та представника суб'єктів оскарження Місник В.М. про залишення оскарженої ухвали суду від 18 лютого 2019 року без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій державного виконавця при складанні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 28 листопада 2018 року та щодо визнання неправомірною бездіяльності начальника Тростянецького районного відділу ДВС ГУЮ в Сумській області, що полягала у відмові вжити заходів за зверненням боржника від 29 грудня 2018 року про нарахування заборгованості по аліментам, суд першої інстанції вважав, що між сторонами виконавчого провадження виник спір щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів, коли боржник заявив про перерахування стягувачці аліментів банківськими переказами, а стягувач визнала їх як допомога на лікування дитини. Разом з тим, як зазначив суд, державний виконавець при нарахуванні заборгованості по сплаті аліментів діяв у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги у вказаних частинах.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови державного виконавця від 28 листопада 2018 року на примусовому виконанні у Тростянецькому районному ВДВС ГУЮ в Сумській області знаходиться виконавчий лист, виданий 04 березня 2016 року Тростянецьким районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісяця, починаючи стягнення з 03 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8, 10).

Згідно з розрахунком заборгованості від 28 листопада 2018 року, проведеним державним виконавцем Тростянецького районного відділу ДВС, за період з 03 лютого 2016 року по 28 листопада 2018 року борг ОСОБА_1 по сплаті аліментів на момент відкриття виконавчого провадження складав 21610,05 грн. (а.с.37 - 38).

Постановою державного виконавця Тростянецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області Глушко В.В. від 06 грудня 2018 року було вирішено здійснювати відрахування із доходів боржника у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Також було зазначено про утримання боргу в сумі 21610,05 грн., доводячи загальне утримання до 50 % (а.с. 9).

Звертаючись до суду з даною скаргою, поданою в порядку Розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», ОСОБА_1 вказував на ті обставини, що в рахунок сплати аліментів він у період з 03 лютого 2016 року по 28 листопада 2018 року сплатив стягувачці аліменти на загальну суму 23800 грн., а саме: 13.10.2016 року він сплатив 5480 грн., 06.09. 2017 року - 5922 грн., 26.01.2018 року - 2874 грн., 03.08.2018 року - 8124 грн., 19.10.2018 року - 1400 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 13 - 17).

За таких обставин заявник не погодився з визначеною виконавцем заборгованістю по сплаті аліментів у розмірі 21610,05 грн. за період з 03 лютого 2016 року по 28 листопада 2018 року, посилаючись на її відсутність.

У свою чергу, ОСОБА_9 у заяві від 29 листопада 2018 року, поданої на ім'я начальника Тростянецького РВ ДВС, повідомила про те, що грошові перекази боржника ОСОБА_1 є матеріальною допомогою на лікування дитини та як подарунки на День її народження, а не як сплата аліментів, у зв'язку з чим просила стягнути заборгованість з аліментів згідно з чинним законодавством (а.с.34).

У скарзі ОСОБА_1 вказував також і на ту обставину, що 29 грудня 2018 року він звертався до начальника Тростянецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області з клопотанням про відкликання постанови державного виконавця від 06 грудня 2018 ВП №5780634 про звернення стягнення на пенсію з огляду на наявність спору щодо розміру заборгованості по аліментам, а 04 січня 2019 року він отримав відповідь, в якій боржнику було роз'яснено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особі у порядку, встановленому законом (а.с. 11 - 12).

Ураховуючи викладене, заявник просив суд визнати неправомірною бездіяльність начальника Тростянецького районного відділу ДВС ГУЮ в Сумській області, яка, на його думку, полягала у відмові вжити заходів за зверненням від 29 грудня 2018 року.

Частинами першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У статті 195 СК України йдеться про порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов'язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами виконавчого провадження виник спір щодо наявності розміру заборгованості по аліментам. Зокрема, боржник вважає, що у період з 03 лютого 2016 року по 28 листопада 2018 року він сплатив аліменти на загальну суму 23800 грн., а стягувач, у свою чергу, повідомила виконавчу службу про те, що вказані кошти не є аліментами а є лише допомогою на лікування дитини та подарунками на День народження дитини.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявний між сторонами виконавчого провадження спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом. Висновок суду інстанції про відмову в задоволенні скарги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо проведення розрахунку заборгованості саме з цих підстав ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що заявлені вимоги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо проведення розрахунку заборгованості по аліментам можуть бути предметом судового розгляду у порядку, визначеному Розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» є необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів враховує роз'яснення, викладені у п. 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року N 6, на які представник заявника також посилається в апеляційній скарзі. Зокрема, там зазначено, що судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Отже, виходячи із предмета та суті вимог боржника його заява має розглядатись у позовному провадженні.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що мотивувальна частина судового рішення містить суперечливі висновки щодо відповідності дій державного виконавця Закону України «Про виконавче провадження» при визначенні суми заборгованості по аліментам.

Зокрема, з розрахунку заборгованості по аліментам за період з 03 лютого 2016 року по 28 листопада 2018 року вбачається, що державний виконавець відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» обчислив розмір заборгованості зі сплати аліментів та повідомив про нього сторони виконавчого провадження.

При цьому, виходячи із своїх посадових обов'язків, що зазначені у Законі України «Про виконавче провадження», державний виконавець не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення боржника від сплати заборгованості, на чому той наголошує.

Також не можуть бути підставою для задоволення заявлених вимог доводи апеляційної скарги в частині визнання неправомірною бездіяльності начальника Тростянецького районного відділу ДВС ГУЮ в Сумській області, що полягає у відмові вжити заходів за зверненням ОСОБА_1 від 29 грудня 2018 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2018 року боржник звертався до начальника Тростянецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області з клопотанням про відкликання постанови державного виконавця від 06 грудня 2018 ВП №5780634 про звернення стягнення на пенсію з огляду про наявність заборгованості по аліментам. У відповіді начальника відділу Шлімакова О.М. вказано про те, що розрахунок заборгованості по аліментам від 28 листопада 2018 року складено державним виконавцем відповідно до вимог чинного законодавства України. При цьому, боржнику було роз'яснено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особі у порядку, встановленому законом (а.с. 11 - 12).

При цьому, у частині третій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, встановивши, що дії державного виконавця по визначенню суми заборгованості відповідають вимогам чинного законодавства, начальник відділу обґрунтовано надав заявнику відповідь, в якій, до того ж, роз'яснив його право звернутися до суду з відповідною заявою з метою вирішення спору щодо розміру заборгованості по аліментам.

Крім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги боржника, колегія суддів враховує і ту обставину, що нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості відкликання начальником відділу постанови державного виконавця при здійсненні контролю за рішеннями та діями державного виконавця під час виконання рішень.

За таких обставин, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги як в частині визнання неправомірними дій державного виконавця при складанні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 28 листопада 2018 року, так і щодо визнання неправомірною бездіяльності начальника Тростянецького районного відділу ДВС ГУЮ в Сумській області, яка, на думку заявника, полягала у відмові вжити заходів про відкликання постанови державного виконавця від 06 грудня 2018 року за його зверненням від 29 грудня 2018 року.

Судом з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в оскарженій частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив ухвалу в оскарженій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тимченка Сергія Леонідовича залишити без задоволення.

Ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 18 лютого 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: С.С. Ткачук

Т.А. Левченко