ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8134/19 Справа № 206/3837/19 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №2-1583/08 та №2-593/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, про усунення перешкод у вихованні дитини, -

в с т а н о в и л а:

10 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по цивільних справах №2-1583/08 та №2-593/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні дитини.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2019 року відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа за заявою ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2019 року скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що заявника позбавлено права на справедливий суд; відповідно до Закону України Про виконавче провадження, в редакції 2016 року, виконавчі листи пред`являються до виконання протягом трьох років, висновок суду про однорічний строк пред`явлення є помилковим; у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю у повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2008 року у цивільній справі №2-1583 та додатковим рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2009 року усунуто ОСОБА_1 перешкоди у здійснені прав щодо виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено йому місце і час спілкування з сином за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , кожної неділі місяця з 09 години до 12 години та кожної середи з 16 години до 19 години та зобов`язано ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 сина ОСОБА_3 для спілкування у встановленому рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2009 року час, день та місце.

Згідно постанови державного виконавця Сидоренко В.В. від 11 лютого 2010 року про закінчення виконавчого провадження, виконавчий лист повернуто до Самарського районного суду м.Дніпропетровська так як боржник ОСОБА_2 не виконує рішення суду, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1583, виданого 17 вересня 2008 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська, закінчено, копію постанови направлено сторонам та органу чи посадовій особі, що видав виконавчий документ.

Відповідно до відповіді Самарського районного суду м.Дніпропетровська, при перевірці цивільної справи №2-1583/08, №2-593/09 виконавчий лист відсутній, до теперішнього часу з Самарського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчий лист до суду не надходив.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник порушив перед судом питання видачі дубліката виконавчого листа з порушенням строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, при цьому не поставив питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому у суду відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2008 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років; 3) посвідчення комісій по трудових спорах - протягом трьох місяців; 4) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 5) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не встановлено законом.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі №905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі №5016/149/2011(17/6) та у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2008 року не оскаржувалось та набрало законної сили 30 вересня 2008 року.

Таким чином, строк пред`явлення відповідного виконавчого листа до виконання мав сплинути 30 вересня 2011 року - через три роки після набрання рішенням законної сили, про що зазначено і в самому виконавчому листі (а.с.62).

Разом з тим, з матеріалів справи (а.с.60) вбачається, що 07 жовтня 2008 року Самарським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Самарським районним судом м.Дніпропетровська 17 вересня 2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що 11 лютого 2010 року Самарським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову (а.с.111) про повернення до Самарського районного суду м.Дніпропетровська виконавчого документа (копія вказаної постанови згідно тексту постанови направлена сторонам), у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, тому строк пред`явлення виконавчого документа до виконання відповідно до ч.2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» перервано та у зв`язку з поверненням виконавчого документа його перебіг почав обчислюватись з 11 лютого 2010 року та закінчився 11 лютого 2013 року.

Звернувшись з заявою про видачу дубліката виконавчого листа до виконання 19 червня 2019 року заявник пропустив вказаний строк та не ставив питання про його поновлення.

За змістом пункту 17.4 «Перехідні положення» розділу ХІІІ ЦПК України у разі втрати виконавчого документа, суд який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач, або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зважаючи на те, що заявник звернувся до суду з даною заявою поза межами строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не ставив питання про його поновлення, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у видачі заявнику дубліката виконавчого листа на підставі пункту 17.4 «Перехідні положення» розділу ХІІІ ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявником не пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання спростовуються вищенаведеним.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що протягом дев`яти років з дня винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа, заявник не реалізовував свої права спрямовані на виконання рішення суду та не цікавився станом виконавчого провадження.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та її скасування.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.