ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/2312/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації вартості частини майна,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про припинення права спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації вартості частини майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11.02.2014 року за позивачами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 визнано право власності по 1/8 частині за кожною на автомобіль «Лексус RX 400 H», державний номер НОМЕР_1 . Зазначеним рішенням визнано недійсною біржову угоду купівлі-продажу вказаного автомобіля, укладену 07.05.2008 року між ОСОБА_7 та її матір`ю ОСОБА_3 .

Разом із тим, вказаний автомобіль на час звернення з позовом зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі вказаної біржової угоди.

Вони звертались до відповідачів із вимогами про надання автомобіля для здійснення належної державної реєстрації прав власності, однак ці вимоги залишені без уваги.

Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 16.08.2018 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про витребування майна та зобов`язання вчинити певні дії. Вказаним рішенням суду встановлено, що автомобіль є неподільною річчю, а також зафіксована позиція відповідачів про те, що єдиним належним способом захисту порушеного права позивача є виплата компенсації вартості часток у спільному майні.

Спірний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_3 , але перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_8 , якій особисто належить 1/2 частина цього автомобіля, а також 1/4 частина в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 їй та неповнолітній дитині. Згоди між всіма співвласниками щодо спільного володіння та користування майном не досягнуто. Матеріальну компенсацію вартості частин позивачів відповідачем не сплачено. Відповідачі за своїм матеріальним станом мають можливість виплатити таку компенсацію.

Ринкова вартість спірного автомобіля відповідно до звіту № 18/09/2018 про оцінку та визначення ринкової вартості автомобіля від 12.09.2018 становить 463 790,60 грн. Таким чином, ринкова вартість 1/8 частини автомобіля складає 57 973,82 грн.

На підставі зазначеного просили припинити право власності ОСОБА_1 на 1/8 частину автомобіля марки «Лексус RX 400 H», державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 57 973,82 грн., припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частину автомобіля марки «Лексус RX 400 H», державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 57 973,82 грн., судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неналежну оцінку доказів, невірне застосування норм ст.ст. 358, 364, 365 ЦК України, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_10 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що апеляційна скарга є необґрунтованою, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2014 року не є документом, що підтверджує правомірність придбання автомобіля, наданий позивачами звіт №18/09/2018 є неналежним доказом вартості автомобіля, позивачами не надано доказів звернення до відповідачів з пропозиціями щодо врегулювання питання щодо автомобіля.

Відповідно до п.п. 6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Окрім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З поведінки відповідачаОСОБА_3 вбачається, що вона недобросовісно виконують свої процесуальні обов`язки в ході розгляду цієї справи, що виявляється у системному неотриманні судових повісток за місцем своєї реєстрації чи мешкання (т.1,а.с.203, 215, 246; т.2, а.с. 21,25,33), що призвело до тривалого розгляду справи судом апеляційної інстанції, оскільки справа неодноразово призначувалась до розгляду.)

Зважаючи на вказані обставини, апеляційний суд у відповідності до положень ст. 372 ЦПК України здійснив апеляційний розгляд справи за відсутності відповідачаОСОБА_3 .

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги, які заявлені позивачами регулюються положеннями ст. 365 ЦК України, а тому посилання позивачів на ст. ст. 358, 364 ЦК України є неспроможними.

З таким висновком не погоджується колегія суддів.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11.02.2014 р. у цивільній справі № 22-ц/778/66/14 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 , треті особи ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання майна спільною сумісною власністю, виділ долі у спільному майні подружжя, визнання угоди недійсною та розподіл спадщини, зокрема, визнано недійсною біржову угоду купівлі-продажу автомобіля «Лексус RX 400 Н», державний номер НОМЕР_1 , укладену 07.05.2008 між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , за ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_6 на 1/8 частину вказаного автомобіля, за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_6 на 1/8 частину вказаного автомобіля (т.1, а.с. 21-28).

Судом першої інстанції також встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2018 у цивільній справі № 335/10922/17, 2/335/280/2018 р., залишеним без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 16.08.2018, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , треті особи ОСОБА_2 , регіональний сервісний центр МВС України в Запорізькій області про витребування майна - по 1/8 частини вказаного автомобіля «Лексус RX 400 Н», державний номер НОМЕР_1 на користь кожного з позивачів та зобов`язання вчинити дії (т.1, а.с. 34-36, 37-39).

Відповідно до звіту № 18/09/2018 про оцінку та визначення ринкової вартості автомобіля від 12.09.2018 року ринкова вартість спірного автомобіля «Лексус RX 400 Н» становить 463 790,60 грн. (т.1, а.с.51-61). Таким чином, ринкова вартість 1/8 частини автомобіля складає 57 973,82 грн.

Зазначений розмір вартості спірного автомобіля «Лексус RX 400 Н» відповідачами належним чином не спростовано. Будь-яких клопотань щодо призначення судової експертизи відповідачами не заявлялось в ході судового розгляду ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанцій.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно, регулюються ст. 364 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 січня 2016 року у цивільній справі № 6-2925цс15.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулись з позовом про виділ у натурі належній їм частки (по 1/8 частки) із майна, що є у спільній частковій власності - автомобіля марки «Лексус RX 400 H», державний номер НОМЕР_1 , який в силу положень ст.183 ЦК України є неподільною річчю, а тому мали право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки за умови доведення спроможності інших співвласників виплатити позивачам компенсації в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та доведення, що зазначена компенсація не становитиме це для відповідачів надмірний тягар.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини регулюються положеннями статті 365 ЦК України, на положення якої не посилались позивачі при зверненні до суду, є помилковим.

За положеннями ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема неподільності предмета зобов`язання.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Оскільки рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11.02.2014 р. у цивільній справі № 22-ц/778/66/14 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , визнано недійсною біржову угоду купівлі-продажу автомобіля «Лексус RX 400 Н», державний номер НОМЕР_1 , укладену 07.05.2008 між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , позовні вимоги до ОСОБА_3 про сплату компенсації за належні позивачам частки в автомобілі, як до солідарного боржника не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта» за № 143084213 від 02.10.2018 року та за №143082902 від 29.102018 року ОСОБА_13 має у власності ряд нерухомого майна (т.1, а.с.40-46) зокрема: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (загальна площа 54,24 кв.м.); квартиру АДРЕСА_2 (загальною площею 62,9 кв.м.); 7/20 частин будинку АДРЕСА_3 (загальною площею 520 кв.м.), квартиру АДРЕСА_4 (загальною площею 46,1 кв.м.), 6/8 частини нежитлового приміщення (загальною площею 94, 2 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_5 , а також має в оренді (на строк до 20.08.2020 року) земельну ділянку, площею 0.0136 га, по АДРЕСА_6 20-24 АДРЕСА_3 для розташування кіосків № НОМЕР_2 та № 541 у складі зупинкового комплексу (т.1, а.с.40-46).

При цьому лише за договором оренди нежитлового приміщення 01 грудня 2016 року, укладеним 01 грудня 2016 року між ТОВ «ТГ МАРЕСТО» та ОСОБА_10 , орендар зобов`язався сплатити орендодавцю ОСОБА_10 за користування приміщенням АДРЕСА_7 орендну плату в розмірі 12 425 грн. в місяць (т.1, а.с.47-50).

З огляду на зазначені обставини справи, колегія судів дійшла висновку про наявність у відповідача ОСОБА_10 можливості виплатити позивачам компенсацію у розмірі по 57 973 гривень 82 копійок, кожній в рахунок визнання за нею права власності на автомобіль «Лексус RX 400 Н», державний номер НОМЕР_1 .

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги знайшли часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , припинення права власності на 1/8 частину автомобіля марки «Лексус RX 400 H», державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску за ОСОБА_1 , припинення права власності на 1/8 частину автомобіля марки «Лексус RX 400 H», державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску за ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошової компенсації у розмірі 57 973 гривень 82 копійок кожній. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2019 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації вартості частини майна задовольнити частково.

Припинити право власності ОСОБА_1 на 1/8 частину автомобіля марки «Лексус RX 400 H», державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та ОСОБА_2 на 1/8 частину автомобіля марки «Лексус RX 400 H», державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 57 973 гривень 82 копійок,

Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 57 973 гривень 82 копійок,

В іншій частини позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді: