Справа № 351/2659/18
Номер провадження №2/351/233/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М. ,

секретар Нагірняк В.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вони із відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 08.06.2013р. виконкомом Шевченківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківській області, а.з. №8, однак на даний час фактичне сімейне життя між сторонами припинене, причиною чого послужило те, що вони втратили почуття поваги та любові одне до одного, у них різні характери і погляди на сімейне життя, внаслідок чого у них часто виникають сварки і скандали, подружжя проживає окремо, тому позивачка вважає, що збереження сімї неможливе, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище «Боднарук».

Також позивачка зазначає, що від даного шлюбу у них є син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає із нею та перебуває на повному її утриманні, а тому позивачка просить суд після розірвання шлюбу сина залишити проживати із нею, а із відповідача просить стягувати в її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги збільшила, просила шлюб розірвати, та збільшила суму аліментів, які стягувати із відповідача на утримання дитини, а саме просила стягувати із відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., просила збільшені позовні вимоги задоволити, справу просила розглядати у її відсутності.

Відповідач подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав частково, зазначив, що на розірвання шлюбу згідний, та згідний сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, справу просив розглядати у його відсутності.

Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони після укладення шлюбу міцної сім'ї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід відновити дошлюбне прізвище «Боднарук».

На підставі ч.1 ст.160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітньої дитини немає, тому суд, враховуючи, що дитина постійно проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, вважає, що сина ОСОБА_3 слід залишити проживати із матірю ОСОБА_1

Положеннями ст.180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

В силу дії ч.3 ст.81 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, з 1 січня 2019 року, на момент постановлення рішення, становить 1626,00 грн., отже аліменти на дитину віком від 6 до 18 років не повинні бути меншими від 813,00 грн..

На підставі викладеного, зважаючи на обовязок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, враховуючи обставини справи згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інших обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що із ОСОБА_2 слід стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня подачі позову, оскільки, беручи до уваги, що у ОСОБА_2 немає постійного доходу, Договір про роботу у м. Блонсько Республіки Польща є строковим, термін якого закінчується 19.10.2019р., і гарантій його продовження чи іншого працевлаштування з кордоном у ОСОБА_2, суд вважає, що сума аліментів у 3000,00 грн. в місяць буде для відповідача непомірною.

При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що судові витрати, повязані з розглядом даної справи, покладаються на відповідача, а тому із ОСОБА_2 слід стягнути 704,80 грн. судового збору в користь держави.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст.ст. 76, 141, 259, 263, 265, 273, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 08.06.2013р. виконкомом Шевченківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківській області, актовий запис №8 розірвати.

Сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати із матір'ю ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 присвоїти прізвище «Боднарук».

Шлюб припиняється у день вступу рішення суду у законну силу.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 29.11.2018 року.

У відповідності зі ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.