Єдиний унікальний номер судової справи:473/1878/19
Провадження №22-ц/812/1684/19
Категорія 39 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

24 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю:

- позивача ОСОБА_1 та її представників ОСОБА_2 , Загороднюка А. ОСОБА_3 ,

- відповідача приватного нотаріуса Вознесенсього районного нотаріального округу Миколаївської області Нехимчука К.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2019 року, ухвалене о 12 год. 07 хв. під головуванням судді Вуїва О.В., в приміщенні того ж суду в місті Вознесенську, повний текст якого складено 16 серпня 2019 року, за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Вознесенсього районного нотаріального округу Миколаївської області Нехимчука Кирила Борисовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 травня 2019 року замінено у справі первісного відповідача виконавчий комітет Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області на належного - приватного нотаріуса Вознесенсього районного нотаріального округу Миколаївської області Нехимчука К.Б.

Ухвалою того ж суду від 27 травня 2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позовна заява мотивована тим, що позивач є спадкоємницею за заповітом від 18 квітня 2003 року ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У встановлений законом строк позивач звернулася до відповідача із заявою про прийняття спадщини. 26 лютого 2016 року та 08 лютого 2016 року із заявами про прийняття спадщини за заповітом від 19 червня 2015 року звернулися також ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відповідно.

Постановою від 09 квітня 2019 року приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Нехимчук К.Б. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відмова мотивована тим, що існує інший заповіт, який складений пізніше 19 червня 2015 року, який рішенням суду визнаний нікчемним. Однак, чинність попереднього заповіту на користь позивача це не відновлює.

-2-

Позивач вважала таку постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною, оскільки заповіт на користь ОСОБА_7 і ОСОБА_8 судом недійсним не визнавався, цей заповіт є нікчемним, у зв`язку з недотриманням порядку його посвідчення. Посилаючись на ці обставини просила суд визнати незаконною та скасувати постанову відповідача про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 квітня 2019 року та зобов`язати останнього видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 квітня 2003 року.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оцінка заповіту ОСОБА_6 , посвідченого 19 червня 2015 року та зареєстрованого у реєстрі за № 283, надана постановою Верхового Суду від 13 лютого 2019 року. Заповіт ОСОБА_6 від 19 червня 2015 року є нікчемним, але визнання його нікчемним чинність попереднього заповіту на користь позивача не відновлює. Доказів визнання цього заповіту недійсним з підстав, передбачених ст. 225, 231 ЦК України, які давали б підстави для відновлення попереднього заповіту, тобто заповіту на ім`я позивача, суду не надані, тому підстави для зобов`язання нотаріуса видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції при вирішенні спору по суті не враховано, що заповіт складений на її ім`я недійсним не визнавався, а нікчемний заповіт не скасовує дію попереднього заповіту, у зв`язку із чим у приватного нотаріуса відсутні підстави для відмови у видачі їй свідоцтва про право на спадщину.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву не направили.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 18 квітня 2003 року ОСОБА_6 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_1 Заповіт посвідчений секретарем Воронівської сільської ради Вознесенського району Апоновою О.М ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 168.

19 червня 2015 року ОСОБА_6 склала новий заповіт, згідно якого належні їй дві земельні ділянки площами 5, 29 га та 2,27 га, що розташовані в межах території Воронівської сільської ради Вознесенського району, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла ОСОБА_7 , та земельні ділянки площами 5,43 га та 2,15 га - ОСОБА_8 .

Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Нехимчуком К.Б. та зареєстрований в реєстрі за №283.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. У встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 , а також ОСОБА_7 і ОСОБА_8 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Нотаріусом заведена спадкова справа № 9-2016.

Постановою Верхового Суду від 13 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Нехимчук К.Б. про визнання заповіту недійсним.

-3-

При цьому Верховним Судом встановлено лише те, що в силу частини першої статті 1257 ЦК України заповіт ОСОБА_6 , посвідчений 19 червня 2015 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Нехимчуком К.Б., є нікчемним, оскільки складений в порушення вимог щодо його посвідчення.

05 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача по справі з заявою про оформлення її спадкових прав на земельні ділянки, які ОСОБА_6 заповіла їй, склавши заповіт 18 квітня 2003 року.

Приватний нотаріус Нехимчук К.Б. постановою від 09 квітня 2019 року відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відмова мотивована тим, що за результатами судового рішення Верхового Суду заповіт, посвідчений 19 червня 2015 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Нехимчуком К.Б. за реєстровим № 283 визнаний нікчемним, що чинність попереднього заповіту не відновлює.

У відповідності до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи.

З огляду на положення частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин є різновидом недійсного правочину.

Відповідно до положень частини другої-четвертої статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Доказів визнання заповіту ОСОБА_6 , посвідченого 19 червня 2015 року, недійсним з підстав, передбачених саме статтями 225, 231 ЦК Укра їни, суду не надано.

Самі по собі фізичні вади слуху спадкодавця не підтверджують доведеність недійсності зазначеного заповіту з підстав, передбачених ст. 225 ЦК України.

За таких обставин на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Нехимчука К.Б. про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача із висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому на підставі ст. 375 ЦПК України це судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

-4-

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Ж.М. Яворська

Повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2019 року.