РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретаря судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/1856/19,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, головний державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, головний державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

представник позивача - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2178, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 08 травня 2015 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 236766,44 грн., які боргом за кредитним договором №DNH4KS 20670483 від 28 листопада 2005 року; стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28 листопада 2005 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та нею був укладений кредитний договір №DNH4KS20670483, відповідно до якого банк надав кредит в сумі 11 054 грн. 60 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.11.2007р. У зв"язку з порушеннями зобов"язань за кредитним договором, станом на 27.12.2012р., на думку ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" вона мала заборгованість у розмірі 149 062 грн. 53 коп. При розгляді справи №569/1745/13-ц Рівненським міським судом Рівненської області у справі за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищевказаним договором, вона звернулася із заявою про застосування позовної давності та рішенням суду від 19 липня 2013 року в задоволенні позову відмовлено у зв"язку з тим, що ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" позовну давність пропустив та поважних причин її недотримання суду не навів. Вказане рішення суду залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 02 вересня 2013 року. Однак, в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов"язання за кредитним договором дійсно порушила і станом на 27.12.2012р. допустила загальну заборгованість перед банком у розмірі 149 062 грн. 53 коп..

15 листопада 2018 року головним державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_3 була винесена постанова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" заборгованості в сумі 235 066 грн. 44 коп., витрат в сумі 1 700 грн. 00 коп., виконавчого збору в сумі 23 676 грн. 64 коп. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 150 грн. 00 коп. при примусовому виконанні виконавчого напису №2178, виданого 08.05.2015р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 В подальшому, вона звернулась до державного виконавця, який ознайомив з матеріалами виконавчого провадження №48791891, зокрема, з виконавчим написом від 08.05.2015р., згідно якого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та стягнути з ОСОБА_1, залишок заборгованості за кредитом - 8 924 грн. 88 коп., суму заборгованості по відсоткам - 61 485 грн. 61 коп., пеню - 153 462 грн. 31 коп., штраф - 11193 грн. 64 коп. та витрати, пов"язані із вчиненням виконавчого пису в розмірі 1 700 грн. 00 коп., що разом становить 236 766 грн. 44 коп. Вважає, що вказаний виконавчий напис від 08.05.2015р. таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що він був зроблений таємно, без її попередження, як боржника, без направлення письмової вимоги, а також всупереч нормам чинного законодавства, які регулюють відповідні правовідносини.

07 березня 2019 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому вказує, що нотаріусу були надані всі документи які вимагаються законом, а саме оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Враховуючи що зобов"язання припиняється виконанням проведеним належним чином, вважають що строк давності не пропущений. Водночас, щодо покликання позивача про пропуск стягувачем строку на пред"явлення виконавчого документа, зазначають, що це може бути підставою для оскарження дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, а не дій нотаріуса по його вчиненні. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов"язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Разом з тим, банком було скеровано на адресу позивача письмову вимогу про усунення порушення, яка залишена без відповіді та задоволення, оригінал якої знаходиться у нотаріуса. Отже, нотаріусу були надані всі необхідні документи, спору між сторонами щодо розміру боргу на час вчинення напису не було. Не заперечують щодо витребування у нотаріуса копій документів за якими вчинявся виконавчий напис, та просили в задоволенні позову відмовити, а розгляд справи провести без участі представника.

Ухвалою суду від 31 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, залучено по даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області ОСОБА_3. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12:00 год. 27 лютого 2019 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді, заперечень та пояснень.

В судовому засіданні 27 лютого 2019 року оголошено перерву до 21 березня 2019 року за клопотанням представника відповідача з наданням матеріалів справи для ознайомлення.

В судове засідання представник позивача не з"явився, в поданій до суд заяві просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, в поданому до суду відзиві на позовну заяву просив справу слухати у відсутність представника відповідача.

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, надіслала до суду заяву за вх.№11973/19 від 05.03.2019, в якій просила справу слухати у її відсутність та надіслати копію судового рішення.

Головний державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, клопотань від неї не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 липня 2013 року, залишеного в силі ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 02 вересня 2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено за пропуском строку позовної давності.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов"язання за кредитним договором дійсно порушила і станом на 27.12.2012 допустила загальну заборгованість перед банком у розмірі 149 062 грн. 53 коп..

08 травня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2178, згідно якого, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №DNH4KS 20670483 від 28 листопада 2005 року у розмірі 236 766,44 грн., яка складається з: залишок заборгованості за кредитом - 8924,88 грн., сума заборгованості по відсоткам - 61 485,61 грн., пеня - 153 462,31 грн., штраф - 11 193,64 грн., та витрати пов"язані із вчиненням виконавчого напису - 1700 грн..

Крім того, в оспорюваному виконавчому напису зазначено, що строк, за який провадиться стягнення, складає дев"ять років чотири місяці дванадцять днів, а саме з 28.11.2005 року по 09.04.2015 року.

На підставі вищевказаного виконавчого напису, 15 листопада 2018 року державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48791891.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат" (надалі - Закон "Про нотаріат") нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов"язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат").

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - "Порядок вчинення нотаріальних дій", "Порядок").

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов"язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв"язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов"язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов"язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Відповідно до ст.ст. 15,16, 18 ЦК України, ст.ст. 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частини), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватись лише перевіркою додержання нотаріусом на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, яка зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказане вище відповідає висновкам, що викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та підтверджується позицією ОСОБА_6 Верховного Суду, викладеною в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц.

Судом також встановлено, що в спірному виконавчому написі нотаріусом зазначено, що виконавчий напис має бути пред"явлений до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби протягом одного року з дня його вчинення. Виконавчий напис набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 08.05.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 91 Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є громадянин, може бути пред"явлено до примусового виконання протягом трьох років, а з усіх інших вимог - протягом одного року з моменту вчинення виконавчого напису, якщо законом не встановлено інших строків.

Виходячи із вищенаведеного, суд погоджується із доводами позивача про те, що виконавчий напис набрав чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 08.05.2015, а постанова державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_3 була винесене лише 15.11.2018, тобто стягувачем, всупереч вимогам ст.91 Закону України "Про нотаріат" було пропущено строк пред"явлення виконавчого напису до виконання тривалістю в один рік, як зазначено в виконавчому написі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

У відповідності до ст.. 141 ЦПК України, у зв"язку із задоволенням позову, суд стягує з відповідача документально підтверджені судові витрати позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, головний державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2178, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 08 травня 2015 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 236766,44 грн. за кредитним договором №DNH4KS20670483 від 28 листопада 2005 року.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1, адреса: м.Рівне. АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1,

відповідач - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", адреса: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, .

Повне судове рішення складене 25 березня 2019 року.

Суддя -