ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/528/19 Номер провадження 22-ц/814/1223/19Головуючий у 1-й інстанції Заколодяжна О.А. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

імена (найменування) сторін:

заявник: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович

боржник: ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області, постановлену 05 березня 2019 року в приміщенні суду в м. Гадяч у складі судді Заколодяжної О.А.

по справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. звернувся до суду із вказаним поданням та просив тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що на виконанні приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження № 57034602 про стягнення з ОСОБА_3 боргу.

Зазначав, що боржник ухиляється від виконання рішення суду про стягнення боргу, що є підставою для тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 березня 2019 року подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, шляхом заборони перетинати державний кордон України до моменту фактичного виконання: зведеного виконавчого провадження № 57034602, до складу якого входять: виконавче провадження № 57028842 з примусового виконання виконавчого листа Гадяцького районного суду Полтавської області № 526/369/18 від 23.07.2018 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» боргу в сумі 92 461,84 грн.; виконавче. провадження № 57028848 з примусового виконання виконавчого листа Гадяцького районного суду Полтавської області № 526/369/18 від 23.07.2018 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» судового збору в сумі 2 643,00 грн.

Ухвала суду вмотивована тим, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання судового рішення про стягнення з неї боргу та судового збору на користь АТ «Райффайзен банк Аваль».

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3, просила скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання приватного виконавця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме безпідставність висновку про те, що вона ухиляється від виконання судового рішення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2018 року, яке набрало законної сили 24 травня 2018 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Договором про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0928/82/0223392 від 9 червня 2017 року в сумі 92 461 грн. 84 коп. та судовий збір в сумі 2 643 грн.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває зведене виконавче провадження № 57034602, до складу якого входять: виконавче провадження № 57028842 з примусового виконання виконавчого листа Гадяцького районного суду Полтавської області № 526/369/18 від 23.07.2018 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» боргу в сумі 92 461,84 грн.; виконавче провадження № 57028848 з примусового виконання виконавчого листа Гадяцького районного суду Полтавської області № 526/369/18 від 23.07.2018 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» судового збору в сумі 2 643,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань, що потребує вжиття певних обмежувальних та стимулюючих заходів, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань.

Таким чином, законодавство передбачає можливість тимчасового обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Апелянт не заперечує наявності в неї не виконаного зобов'язання, покладене на неї рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2018 року, яке набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до посилань на недоведеність ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Проте, такі доводи не узгоджуються із доказами по справі.

Отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 серпня 2018 року та постанову про арешт майна боржника від 21 січня 2019 року, що підтверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 65, 67), ОСОБА_3 не вчинила дій з виконання судового рішення, декларацію про доходи та майно (на виконання п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження) не подала. Вказане свідчить про ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Стаття 129 Конституції України обов'язковість судового рішення визначена основною засадою судочинства в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У справі «Шмалько проти України», № 60750/00, рішення від 20 липня 2004 року, п. 43, Суд зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Враховуючи, що рішення суду, примусове виконання якого здійснюється приватним виконавецем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л., набрало законної сили 24 травня 2018 року, то воно залишається невиконаним протягом майже одного року, що порушує право особи на суд та суперечать принципу верховенства права.

У справі «Battista проти Італії», № 43978/09, рішення від 02 грудня 2014 року, п. 44, Суд зазначив, що, як видно з матеріалів справи, в тому числі, і з відповідних рішень національних судів, національні суди не визнали за необхідне вивчити ні особисті обставини заявника, ні здатність виплатити належні суми, і автоматично застосували оспорюваний захід.

Проте, ОСОБА_3 не посилається на будь-які особисті обставини, наприклад, неможливість сплатити бор, тривалість обмежувального заходу тощо, а тому вжиті заходи повною мірою відповідають принципу пропорційності, необхідного в демократичному суспільстві.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак