Справа № 495/4667/19
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 червня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Савенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , Зацікавлена особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису з метою припинення домашнього насильства в порядку статті 350-2 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , перебувати за адресою: АДРЕСА_1 , яку винаймає за відповідним договором ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місць проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 .

Заявниця ОСОБА_1 та адвокат Каланжов В.І., який діє в її інтересах, у судовому засіданні повністю підтримали вимоги заяви, пояснили, що дійсно ОСОБА_2 вчиняє протиправні дії по відношенню до неї та її малолітніх дітей, погрожує вбивством, під час прогулянки з дітьми пропонував їй грошові кошти в обмін на сексуальний контакт, та, отримавши відмову, повалив її на землю, та припинив свої дії лише після того, як їх дитина почала кричати, також ОСОБА_1 вказує, що вона дуже боїться ОСОБА_2 , боїться за своє життя та за життя своїх дітей.

Адвокат Братінов І.П., який діє в інтересах ОСОБА_2 в судовому засіданні з заявою не погодився, просив суд відмовити у її задоволені, та вказав, що це саме заявниця тим, що не дає ОСОБА_2 бачитись з дітьми, провокує його на таку протиправну поведінку.

Дослідивши надані суду сторонами докази у їх сукупності, заслухавши сторони, прослухавши аудіо запис телефонної розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд приходить до наступних висновків.

Заявник, ОСОБА_1 є матір`ю двох малолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Батьком дітей є громадянин Сірійської Арабської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявником до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області подано позов про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та стягнення з нього аліментів.

Так, заявниця вказує, що 05.11.2018 року батько дітей ОСОБА_2 приїхав до матері заявника, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , поводив себе дуже агресивно, використовуючи нецензурну лексику, на її зауваження, він став штовхати її та ображати. Все це відбувалось на очах малолітніх дітей. Далі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_2 розбив посуд, фотоапарат, дитяче ліжко, перелякав заявницю та дітей.

Після чого були викликані працівникі поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення. Постановою суду від 15.01.2019 року по справі № 495/10406/18 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 173-2 ч.2 КУпАП.

Далі, позивачка вказує, що 29.04.2019 року в телефонній розмові ОСОБА_2 погрожував заявниці вбивством. Далі, 09.05.2019 року, під час свята до Дня Перемоги прилюдно на вулиці намагався насильно заштовхати її до свого автомобілю. Заявник чинила опір, чіплялась за колеса, кликала на допомогу, вирвалась та викликала поліцію. За даним фактом був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . Тобто, ОСОБА_2 , який є батьком дітей заявника, систематично здійснює психологічний тиск на заявницю та погрожує їй фізичною розправою.

20.05.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області із заявою про те, що ОСОБА_2 в телефонній розмові погрожував їй вбивством, вказував, що «заріже», про що відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження: 0001085.

Також заявниця вказує, що до вказаних погроз додалась ще постійна ідея - позбавити дітей заявника, про що він постійно говорить, тобто, на думку заявниці, заявник реально допускає та може здійснити це, тобто нанести тілесні ушкодження заявнику та навіть позбавити її життя. За відсутності сторонньої допомоги з боку державних органів заявник не в змозі самостійно забезпечити свій захист та вплинути на поведінку ОСОБА_2 .

Також заявниця зазначає, що зазначені нею факти насильства з боку ОСОБА_2 мають ознаки фізичного, економічного та психологічного домашнього насильства, що може призвести до непередбачуваних негативних наслідків по відношенню до неї особисто, і негативно впливає на морально-психологічний стан доньок. З огляду на викладені обставини щодо наявності фізичного, психологічного насильства, яке чинить ОСОБА_2 відносно заявника, вважає, що вона та її малолітні діти, як жертви такого насильства, потребують захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

На підтвердження викладеного, до матеріалів справи заявницею додано копію Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.05.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про те, що її колишній чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в телефонній розмові погрожував їй вбивством, вказав, що «заріже», коли вона перебувала за місцем свого мешкання; Постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.173-2 КпАП України; а також пояснення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 щодо протиправної поведінки ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 , та диск із записом телефонних розмов, в яких ОСОБА_2 , серед іншого, погрожує ОСОБА_1 та їх малолітнім дітям вбивством.

Дослідивши надані суду докази, заслухавши пояснення сторін, прослухавши аудіо диск, наданий заявницею по справі суд приходить до висновку про наявність ризиків у вигляді вірогідності продовження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, можливості настання тяжких або особливо тяжких наслідків для заявника внаслідок вірогідного його вчинення, тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково.

Розділом IV глави 13Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Як наголошує п.3, 6, 7, 8 ч.1,ст.1цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4ст.26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 350-6ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявником докази, приймаючи до уваги той факт, що адвокат в інтересах ОСОБА_2 не заперечував факт його протиправної поведінки, з огляду на встановлені судом обставини та приймаючи до уваги аудіо диск, з якого вбачається що ОСОБА_2 неодноразово погрожував заявниці, суд, приходить до висновку про наявність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви в частині заборони ОСОБА_2 перебувати за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у будинку, який винаймає ОСОБА_1 та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 1 ч. 2ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Щодо вимог заяви в частині заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місць проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , суд приходить до висновків про необхідність відмови, оскільки дана вимога порушує конституційні права людини щодо свободи пересування та заборони обмеження людини у цьому.

В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259,294,350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , Зацікавлена особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису з метою припинення домашнього насильства в порядку статті 350-2 ЦПК України - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , перебувати за адресою: АДРЕСА_1 , яку винаймає за відповідним договором ОСОБА_1 .

У задоволенні вимог в частині заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місць проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 - відмовити.

Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: