Справа № 184/1601/19
Номер провадження 2/184/530/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гукової Р.М,

за участю секретаря судового засідання Поліщук О.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (Дніпропетровська АДРЕСА_1 м. Покров, АДРЕСА_2 Сєрова, 1/6) до відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Свої позовні вимоги, які підтримані в судовому засіданні, обґрунтовує тим, що з 26.08.199р. по 11.10.2011р. вона перебувала в шлюбних відносинах з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з позивачем. Згідно з рішенням Орджонікідзевського міського суду від 12.09.2013р. відповідач повинен сплачувати на користь позивача на утримання їхньої доньки щомісячно 1000,00 грн. Станом на 2019р. прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 2118,00 грн., відповідач сплачує на утримання доньки менш ніж половину прожиткового мінімуму встановленого законом. Окрім цього, у відповідача збільшився дохід, що дозволило останньому 29.11.2016р. придбати автомобіль марки Мазда 6, 2003 року випуску замість того, що в нього був раніше. Вказує, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, займається продажем комп`ютерної техніки, придбав магазин «Оптика», а тому може сплачувати аліменти у розмірі 3000,00 грн. на місяць. Крім того позивач вказує на те, що на даний час донька навчається у вищому навчальному закладі, а тому потребує додаткових витрат на навчання, проживання у гуртожитку, проїзд, придбання канцелярських предметів, що також є підставою для збільшення розміру аліментів.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Так відповідач вказує на те, що він останнім часом сплачує аліменти у розмірі 1300,00 грн. в місяць на утримання дитини, що є більш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Щодо придбання ним автомобіля марки Мазда 6 вказує, що він продав більш дорогий автомобіль, а придбав значно дешевший з метою економії в експлуатації та для зручності своєї підприємницької діяльності. Щодо придбання ним магазину «Оптика» вказує, що він лише орендує частину приміщення в зазначеному магазині. Вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами обставини того, що її матеріальний стан змінився та її доходи є значно меншими від тих, які були на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, а його дохід за цей час збільшився.

Заслухавши пояснення позивача, заперечення відповідача та його представника, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного переконання.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.09.2013 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи з 03.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття з відповідною індексацією відповідно до закону.

Згідно вказаного судового акту, судом встановлено, що відповідач працює приватним підприємцем та має нерегулярний і мінливий дохід.

Як на підставу своїх позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів на дитину, позивач посилається на збільшення доходу відповідача за останні 6 років, зміну встановленого законом розміру аліментів на утримання дитини та навчання дитини у вищому навчальному закладі, у зв`язку із чим збільшуються витрати на навчання, проживання та проїзд.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батькам, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

В силу приписів ст..12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У свою чергу суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Ст.81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних права бо виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Водночас, звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та посилаючись на значне покращення матеріального стану відповідача, позивач не надала жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував вказані обставини.

При цьому лист ТСЦ МВС №1245 від 27.07.2019р., відповідно до якого за відповідачем з 29.11.2016р. зареєстровано автомобіль Мазда 6, не може вважатись належним доказом на підтвердження покращення матеріального стану боржника, оскільки із останньої неможливо встановити вартості придбаного рухомого майна. У той же позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували, що матеріальний стан платника аліментів змінився та його доходи є вищими від тих, які були на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Посилання позивача на відкриття відповідачем у м.Покров ще одного магазину «Оптика», купівлі рушниці та сейфу судом оцінюються критично, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Водночас слід зазначити, що у судовому засіданні позивач вказала, що нею суду надані усі докази, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог, інших доказів у неї немає. Разом з тим, клопотань про витребування доказів, через неможливість їх подання, ні при поданні позову, ні в судовому засіданні позивачем не заявлялось.

Щодо посилань позивача на зміну прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в сторону збільшення, у зв`язку із чим присуджена до стягнення сума є меншою від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як на підставу для збільшення розміру аліментів, то слід зазначити, що рішенням суду від 12.09.2013р. присуджено до стягнення із відповідача аліменти у твердій грошовій сумі із відповідною індексацією.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Отже, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Наведий висновок повністю узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 459/2181/17 від 12 вересня 2018 року.

Крім того, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів відповідно до ст..192 ЦПК України, збільшення витрат на дитину у зв`язку із навчанням та проживанням у гуртожитку, оскільки такі витрати не входять до складу аліментів на дитину та не охоплюються змістом ст..181 СК України.

Так, відповідно до ст..185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

За таких обставин наявність додаткових витрат на дитину, зумовлених навчанням дитини не може бути підставою для збільшення розміру аліментів утримання дитини, оскільки порядок стягнення таких витрат регламентований нормами ст..185 СК України.

Щодо посилань позивача на те, що аліментні платежі відповідачем перераховуються на банківську картку доньки, а не позивача, то слід зазначити, що відповідно до ст..179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Так, згідно ст..32 ЦК України фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами.

З урахуванням всіх обставин справи, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та змагальності цивільного процесу, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про збільшення розміру аліментів за недоведеністю обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Згідно ст.141 ч.7 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а позов не підлягає задоволенню, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.10.2019р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Р. М. Гукова