ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/1769/18

Головуючий у першій інстанції - Жовток Є. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1267/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Євстафіїва О.К., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»

Відповідачі: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про визнання факту прийняття спадщини, (суддя Жовток Є. А.), ухвалене о 11 год. 12 хв. у смт Ріпки , повний текст рішення складено 07 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ПАТ "Універсал Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання факту прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договорір від 30.05.2008 року № ВL4776 та додаткова угода № ВL4776/К-1, згідно яких позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності 162000 доларів США зі сплатою 11,5 % річних зі строком повернення до 01.05.2028 року. З метою забезпечення виконання казаного договору 31.05.2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Універсал Банк" було укладено договір іпотеки № 1478, відповідно до якого, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_3 надала нежитлову будівлю готель «Дружба», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належну їй на праві приватної власності. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.02.2013 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" стягнуто заборгованість за кредитним договором, в розмірі 1420423 грн. 90 коп. та звернуто стягнення на предмет іпотеки - вказану вище нежитлову будівлю готелю, яка належала ОСОБА_3 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а спадкоємцем за заповітом від 27.10.2010 року, на нежитлову будівлю, що знаходиться в АДРЕСА_1 є відповідач, який звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але не оформив її. Через не оформлення спадщини на спадкове майно ОСОБА_1 порушуться права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про визнання факту прийняття спадщини задоволено :

визнано факт прийняття спадщини за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , на нерухоме майно: нежитлову будівлю готель Дружба, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Мишко М.А., приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу Чернігівської області 08.11.2007 року за реєстровим №3267, зареєстрованому у Державному реєстрі правочинів 08.11.2007 року за №2476749, та Договору про внесення змін та доповнень до Договору купівлі - продажу, посвідченого Мишко М.А., приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу Чернігівської області 16.01.2008 року за реєстровим №74 та Договору про внесення змін та доповнень до Договору купівлі - продажу, посвідченого Мишко М.А., приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу Чернігівської області 27.05.2008 року за реєстровим №1411, право власності на предмет іпотеки зареєстровано у Комунальному підприємстві Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради 30.05.2008 року за реєстраційним №7831991, номер запису №3, в книзі №1; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" в якості відшкодування судового збору.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, не отримання ним свідоцтва про право на спадщину, не вказує про відмову від спадкового майна, а розцінюються виключно як спроба ухилення від виконання цивільно-правових зобов`язань за рахунок спадкового майна. Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове майно, не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі ст.23 Закону України «Про іпотеку» до спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва, з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно, яке є предметом іпотеки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що : позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх порушених прав; до участі в справі не залучені всі спадкоємці померлої ОСОБА_3 ; кредитор звернувся з претензією до нотаріальної контори поза межами строків передбачених ст. 1281 ЦК України, що позбавляє його права вимоги до спадкоємців. Крім того, судом першої інстанції безпідставно було відхилено клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушено принцип змагальності провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Універсал Банк" просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. У відзиві зазначає про те, що доводи апеляційної скарги щодо незалучення до участі в справі інших спадкоємців спростовуються наявністю заповіту від 27.10.2010 року, за яким спадкоємцем нежитлової будівлі, що знаходиться в АДРЕСА_1 є відповідач, що виключає успадкування вказаного майна іншими спадкоємцями. Банком не порушено строки передбачені ст. 1281 ЦК України та вчасно подано претензію до нотаріальної конторири. Судом було дотримано принцип змагальності сторін, в той час як відповідач зловживав своїми процесуальними правами та затягував розгляд справи.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що ПАТ "Універсал Банк" звернувся та ОСОБА_2 30.05.2008 року укладено кредитний договір № ВL4776 та додаткова угода № ВL4776/К-1, згідно яких позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності 162000 доларів США зі сплатою 11,5 % річних та строком повернення до 01.05.2028 року.

З метою забезпечення виконання казаного договору 31.05.2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Універсал Банк" було укладено договір іпотеки № 1478, відповідно до якого, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_3 надала нежитлову будівлю готель «Дружба», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належну їй на праві приватної власності.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.02.2013 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" стягнуто заборгованість за кредитним договором, в розмірі 1420423 грн. 90 коп. та звернуто стягнення на предмет іпотеки - вказану вище нежитлову будівлю готелю, яка належала ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.08.2013 року у справі №750/5086/13-ц, з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по відсоткам за період з 30.06.2010 року по 18.05.2013 року, в розмірі 61808 грн. 49 коп.

26.03.2015 року Деснянським районним судом м.Чернігова прийнято заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в розмірі 40146 доларів 46 центів США.

18.11.2015 року рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова у справі №750/5378/15-ц з ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто інфляційні втрати та 3% річних, в розмірі 1338857 грн. 54 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 року рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.11.2015 року, було залишено без змін.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно заповіту від 27.10.2010 року, вона на випадок своєї смерті заповіла своєму сину - ОСОБА_1 , належну їй на праві приватної власності нежитлову будівлю, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

09.06.2017 року з довідки Чернігівського міського відділу держаної реєстрації актів цивільного стану №506-37/692/1523 позивач дізнався, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21.06.2017 року позивач звернувся до Першої Чернігівської ДНК з претензією до спадкоємців боржника, з метою встановлення кола спадкоємців померлої.

Згідно повідомлення Першої Чернігівської ДНК від 29.06.2017 року, вказана претензія Кредитора долучена до спадкової справи №385/2015, яка заведена 19.06.2015 року за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 - сина спадкодавця. Свідоцтва про право на спадщину після померлого спадкодавця нікому не видавались.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. ( ст.5 ЦПК України)

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено право на справедливий суд.

З огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України, Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захисту підлягають не теоретичні або примарні права, а права практичні та ефективні. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту.

У статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява

№ 38722/02)).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

В абзаці десятому пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 вказано, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Установивши під час розгляду справи, що відповідач - ОСОБА_1 не виконав належним чином узятих на себе за договором зобов`язань, не вчиняє дій по виконанню взятих на себе зобов`язань, зволікає з оформленням права власності на спадкове майно, суд першої інстанції, обґрунтовано вважав, що є підстави для визнання факту прийняття спадщини за ОСОБА_1 на нерухоме майно: нежитлову будівлю готель Дружба, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належала спадкодавиці ОСОБА_3 на праві приватної власності.

При цьому суд правильно вважав, що обраний ПАТ "Універсал Банк" спосіб захисту порушених прав є ефективним, не заборонений законом, оскільки іншим шляхом позивач не може захистити свої права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неналежного спосібу захисту обраного позивачем не можуть бути прийняті судом.

За приписами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Право на успадкування нежитлової будівлі готелю Дружба, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 виникло у відповідача ОСОБА_1 на підставі заповіту складеного ОСОБА_3 27.10.2010 року, а отже він є єдиним спадкоємцем зазначеного майна. Відповідачем не надано суду доказів про наявність осіб, які мали б право на обов`язкову частку у цьому спадковому майні. Крім того, порядок спадкування і набуття особами, які мають обов`язкову частку у спадщині права на спадкове майно має обов`язково враховувати особливості правового режиму відповідного майна. Якщо об`єктом спадкування виступає нерухоме майно, то відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Суд першої інстанції вірно визначився з колом осіб, які мають бути залучені до участі в справі. Доводи ОСОБА_1 про незалучення судом до участі в справі інших спадкоємців є необґрунтованими та не конкретизованими.

Відповідно до частин першої і другої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Суд першої інстанцій встановив та позивач довів факт пред`явлення вимоги кредитодавцем до спадкоємця у межах строків, визначених статтею 1281 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті ОСОБА_1 не повідомив кредитора (іпотекодержателя) про відкриття спадщини, хоча знав про наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на нежитлову будівлі готелю Дружба, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та невиконані зобов`язання. Позивач дізнався про смерть ОСОБА_3 лише 09.06.2017 року та 21.06.2017 року звернувся до Першої Чернігівської ДНК з претензією до спадкоємців боржника, тобто в строки передбачені ст.1281 ЦК України.

Отже висновок суду першої інстанції про звернення кредитодавця ПАТ "Універсал Банк" з вимогою до спадкоємця ОСОБА_1 , шляхом направлення претензії до ноторіальної контори в строки передбачені ст. 1281 ЦК України є вірним, доводи апеляційної скарги щодо пропуску вказаного строку, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Також заявник у апеляційній скарзі посилається на те, що під час розгляду судом першої інстанції йому судом відмовлено у перенесенні розгляду справи, чим позбавлено права на професійну правничу допомогу, надання доказів у справі та порушення принципу права на змагальність провадження є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини першою статті 223 ЦПК України суд першої інстанції відкладає розгляд справи в разі подання учасником справи клопотання та у разі першої неявки в судове засідання, якщо причини неявки в судове засідання визнані поважними.

ОСОБА_1 не заперечується, що судові засідання за його клопотаннями про відкладення розгляду справи задовольнялись двічі: 23.03.2019 року та 15.07.2019 року, а клопотання від 29.07.2019 року залишено без задоволення.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При цьому апеляційний суд констатує, що з урахуванням строку розгляду цієї справи судами, а саме із грудня 2017 року року, суд першої інстанції обґрунтовано вживав заходи для якнайшвидшого розгляду справи, відмовивши у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та затягуванню розгляду.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 01.11.2019 року

Головуючий: Судді: