ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3003/15-ц Номер провадження 22-ц/814/1793/19Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Абрамова П.С., Пікуля В.П., при секретарі судового засідання: Кальник А.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року (ухвалену суддею Крючко Н.І.) за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Козленка О.М. про забезпечення позову по справі за первісним позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Національний банк України до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, зустрічним позовом ОСОБА_1 в особі представника за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», публічного акціонерного товариства «Омега Банк», за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Національного банку України про визнання недійсним кредитного договору №1601/0608/71-108 від 19.06.2008 року та іпотечного договору від 19.06.2008 року,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 прозвернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність.

У грудні 2015 року ОСОБА_1 в особі представника за нотаріально посвідченою ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», публічного акціонерного товариства «Омега Банк» про визнання недійсним кредитного договору № 1601/0608/71-108 від 19.06.2008 року та іпотечного договору від 19.06.2008 року.

Ухвалою суду від 23.12.2015 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «Дельта Банк».

У квітні 2019 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Козленко О.М. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони позивачу за первісним позовом, відповідачу за зустрічним позовом в особі ПАТ «Дельта Банку» вчиняти дії по відчуженню будь-яким способом предмету іпотеки у виді однокімнатної квартири під АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), відповідно до договору купівлі - продажу від 19 червня 2008 року, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гурою Л.Б., та накладення арешту на предмет іпотеки у виді однокімнатної квартири під АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), відповідно до договору купівлі - продажу від 19 червня 2008 року, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гурою Л.Б.

В обгрунтування вказаної заяви заявником вказувалось про те, що у відповідності до отриманої судом інформації в ході судового розгляду справи, що позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом ПАТ «Дельта Банк» до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не звертався та таке рішення у даних кредитних відносинах відсутнє.Поряд з цим, заявником вказувалось про те, що на адресу ОСОБА_1 надійшов лист - вимога від 22.03.2019 року про намір ПАТ «Дельта Банк» звернутися до суду з позовом з вимогою про стягнення загальної суми заборгованості за кредитним договором, але при цьому, останніми вказувалось про намір банку захистити майнові права позасудовим шляхом за рахунок іпотечного майна, не чекаючи рішення суду у даній справі, тому заявником був змушений звернутися до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року заяву представника відповідача - позивача ОСОБА_1 - адвоката Козленка О.М. про забезпечення позову за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Національний банк України до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, зустрічним позовом ОСОБА_1 в особі представника за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Національного банку України про визнання недійсним кредитного договору № 1601/0608/71-108 від 19.06.2008 року та іпотечного договору від 19.06.2008 року - задоволено.

Заборонено позивачу за первісним позовом, відповідачу за зустрічним позовом в особі ПАТ «Дельта Банку», вчиняти дії по відчуженню будь-яким способом предмету іпотеки у виді однокімнатної квартири під АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), відповідно до договору купівлі - продажу від 19 червня 2008 року, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гурою Л.Б.

Накладено арешт на предмет іпотеки у виді однокімнатної квартири під АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), відповідно до договору купівлі - продажу від 19 червня 2008 року, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гурою Л.Б.

З даною ухвалою суду не погодився представник АТ «Дельта Банк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити представнику відповідача - позивача ОСОБА_1 - адвоката Козленка О.М. про забезпечення позову. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи був присутній представник апелянта, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішенняє невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи заяву представника відповідача - позивача ОСОБА_1 - адвоката Козленка О.М. про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником в заяві обставини звернення з даним видом захисту, свідчать про намір ПАТ «Дельта Банк» вчинити дії по заволодінню іпотечним майном без дотримання вимог діючого законодавства, а зокрема ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому зважаючи на вказані вище обставини суд прийшов до висновку про обґрунтованість даної заяви, шляхом накладення арешту та заборони відчуження на нерухомого майна, яке є предметом спору, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм цивільно-процесуального законодавства та матеріального права, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову заявник повинен викласти причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувати необхідність певного виду забезпечення позову.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Так, в п.6 вищезазначеної Постанови, зазначено, що особам які беруть участь у справі, має бкути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або повязані матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необгрунтованими.

Однак, суд першої інстанції в порушення вказаних вимог, погоджуючись із доводами заявника та задовольняючи заяву, не надав їм належної оцінки, не перевірив чи забезпечення зустрічного позову не порушить права зацікавлених та третіх осіб, та не встановив дійсної мети заявника, а тому прийшов до передчасних та необгрутованих висновків про наявність підстав для задоволення заяви.

Так, зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що фактичною підставою для її подання слугувала вимога ПАТ «Дельта Банк» до відповідача про сплату кредитної заборгованості та попередження про можливість задоволення своїх вимог у позасудовий спосіб. На думку колегії суддів, вказані доводи не є належним доказом, який би вказував на реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду за зустрічними вимогами. Сама по собі заява позивача про намір скористатися своїми правами за договором, не свідчить про наявність у позивача умислу на заволодіння іпотечним майном у спосіб не передбачений законом. Це при тому, що за таких обставин права позивача, як кредитора та іпотекодержателя суттєво обмежуються, що є неприпустимим, оскільки вони ґрунтуються на чинних договірних правовідносинах сторін.

Крім того, з наданих матеріалів справи вбачається, що одночасно в день ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, ним також ухвалене рішення про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Дельта Банк», ПАТ «Омега Банк» на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Того ж дня 17.04.2019 року судом першої інстанції первісний позов АТ «Дельа Банк» був розглянутий по суті.

За таких обставин, в діях представника відповідача вбачаються дії, які направлені на приховання дійсних намір та позиції відповідача, при поданні заяви про забезпечення позову та створення перешкод позивачу, як кредитору у захисті його порушених прав.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», скасування ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 рокута постановлення нової ухвали по суті поданої скарги.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

УхвалуЛенінського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Козленка О.М. про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 18 липня 2019 року.

Головуючий: _____________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ______________ П.С. Абрамов _______________ В.П. Пікуль