ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

справа № 635/2263/15-ц

провадження № 22-ц/818/572/19

01 квітня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування сторін):

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року в складі судді Полєхіна А.Ю.,

у с т а н о в и в:

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що він з 18 липня 1980 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинено, проте у добровільному порядку вони не можуть дійти згоди щодо поділу майна, набутого подружжям за час зареєстрованого шлюбу.

Під час шлюбу вони побудували житловий будинок № АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_2. Крім того, в період шлюбу вони придбали житловий будинок № 12 вул. Синогірській в смт. Коротич Харківського району Харківської області, квартиру АДРЕСА_1 та автомобілі Hyundai Galloper 2.5 ТD, реєстраційний номер НОМЕР_1, Mitsubishi Pajero Sport 2.5, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Посилаючись на те, що він з відповідачем не дійшли згоди про порядок поділу вказаного майна, ОСОБА_1 просив поділити майно; виділити йому у власність житловий будинок АДРЕСА_1 квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, реєстраційний номер НОМЕР_2; виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль Hyundai Galloper 2.5 ТD, реєстраційний номер НОМЕР_1, житлові будинки № 17 та № АДРЕСА_1.

26 червня 2015 року ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулась у суд із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що під час шлюбу подружжя також придбали автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, реєстраційний номер НОМЕР_2. Просила визнати за кожним із подружжя право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2015 року в складі судді Полєхіна А.Ю. позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 об'єднані в одне провадження.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року позов задоволено. За ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 та на автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, реєстраційний номер НОМЕР_2. Право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 припинено. За ОСОБА_2 визнано право власності на автомобіль Hyundai Galloper 2.5 ТD, реєстраційний номер НОМЕР_1, на житловий будинок АДРЕСА_2 та на житловий будинок № АДРЕСА_1. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 3 654 грн. 00 коп. судового збору. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірне майно набуте подружжям за спільні кошти у період шлюбу, тому належить їм на праві спільної сумісної власності у рівних частках. Розподіл майна здійснено з урахуванням позовних вимог та висновку судової оціночно-будівельної експертизи.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в уточнених позовних вимогах позивач включив до переліку майна подружжя, що підлягає поділу, автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, реєстраційний номер НОМЕР_2.

01 листопада 2018 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апеляційна скарга, мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив обсяг майна подружжя та джерело його придбання. Зазначає, що під час шлюбу вони придбали також земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за позивачем. Суд першої інстанції проігнорував показання свідків, згідно з якими вказане нерухоме майно придбано та побудовано за рахунок зятя сторін ОСОБА_4. На час розгляду справи автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, реєстраційний номер НОМЕР_2, вибув із володіння позивача, оскільки переоформлений на підставі Довідки-рахунку від 30 січня 2015 року серії ВІА № 650500, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ТФ Крупець» (далі - ТОВ «ТФ Крупець»), на ОСОБА_5 Крім того, як належний та допустимий доказ прийнята оцінка автомобілів на власний розсуд позивача.

04 грудня 2018 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати залишити судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно з частиною 1 статті 71 СК України майно, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина 3 статті 368 ЦК України), відповідно до частини 2 і 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина 1 статті 70 СК України). Відтак спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Матеріали справи свідчать, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 18 липня 1980 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано в Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 389.

У період шлюбу сторони придбали рухоме та нерухоме майно, згоди щодо поділу якого вони не досягли, просили спір вирішити в судовому порядку.

Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 на підставі рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 24 січня 1995 року № 1-106 належить земельна ділянка площею 0,150 га, що розташована в АДРЕСА_1. Цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 на підставі рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 26 червня 1996 року № 1-1208 належить земельна ділянка площею 0,150 га, що розташована в АДРЕСА_2. Цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 на підставі рішення ХП сесії ХХ1У скликання Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 04 лютого 2005 року належить земельна ділянка площею 0,1295 га, що розташована в АДРЕСА_2. Цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 на підставі рішення ХП сесії ХХ1У скликання Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 04 лютого 2005 року належить земельна ділянка площею 0,1307 га, що розташована в АДРЕСА_1. Цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 на підставі рішення ХП сесії ХХ1У скликання Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 02 червня 2005 року належить земельна ділянка площею 0,1294 га, що розташована в АДРЕСА_1. Цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а. с. 20, 22, 35, 37, 60 т. 1).

На земельних ділянках № 17 та № 19 сторони побудували два житлових будинки:

- житловий будинок № 19, загальною площею 54,70 кв. м., житловою площею 27,90 кв. м., право власності на який посвідчено за ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого згідно з рішенням виконкому Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 09 березня 2005 року № 63; право власності ОСОБА_1 зареєстровано Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації 27 квітня 2005 року;

- житловий будинок № 17, загальною площею 349,80, житловою площею 133,85 кв. м., право власності на який посвідчено за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого згідно з рішенням виконкому Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 09 березня 2005 року № 62; право власності ОСОБА_2 зареєстровано Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації 27 квітня 2005 року.

Під час шлюбу сторони також придбали:

- житловий будинок АДРЕСА_1, право власності на який посвідчено за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 27 травня 2000 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 за реєстровим № 803;

- квартиру АДРЕСА_2, право власності на яку було зареєстровано на ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 лютого 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Я.В. за реєстровим № 365 (а. с. 11, 12, 24, 25, 39, 52-53 т. 1).

Крім того, до спільного майна, що підлягає поділу, включено також автомобілі Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, реєстраційний номер НОМЕР_2, та Hyundai Galloper 2.5 ТD, реєстраційний номер НОМЕР_1.

21 червня 2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Техно-Арт» (далі - ТОВ «Техно-Арт») та ОСОБА_1 укладено Договір № KF1001, відповідно до умов якого ТОВ «Техно-Арт» зобов'язалося доставити ОСОБА_1 автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 268 000 грн. 00 коп. Акт приймання-передачі № 110621-002 складено 21 червня 2011 року. Сплата вартості автомобіля в розмірі 268 000 грн. 00 коп. документально підтверджується квитанцією.

На підставі Договору купівлі-продажу, оформленого довідкою-рахунком від 30 січня 2015 року серія ВІА № 650500, виданої ТОВ «ТФ «Крупець», ОСОБА_1 продав вказаний автомобіль ОСОБА_5 Вартість даного автомобіля на момент продажу становила 149 800 грн. 00 коп. (а. с. 98-103 т. 1, 52-53 т. 2).

Також встановлено, що автомобіль Hyundai Galloper 2.5 ТD, реєстраційний номер НОМЕР_1, на даний час знаходиться в користуванні ОСОБА_2, що не заперечували сторони в суді апеляційної інстанції.

З метою з'ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2015 року за клопотанням ОСОБА_1 по справі призначалася судова будівельно-технічна та судова автотоварознавча експертиза.

Згідно з Висновком судової оціночно-будівельної експертизи № 12869/1438/1439, складеного 28 квітня 2016 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса, ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 116,9 кв. м., № АДРЕСА_1 станом на квітень 2016 року складає 1 041 560 грн. 00 коп. (в тому числі вартість приміщень першого поверху площею 54,7 кв. м. - 487 370 грн. 00 коп.); ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 349,80 кв. м., № АДРЕСА_1 станом на квітень 2016 року складає 3 895 840 грн. 00 коп.; ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 310,2 кв. м., № 12 по вул. Синьогірській в смт. Коротич Харківського району Харківської області станом на квітень 2016 року складає 2 641 400 грн. 00 коп.; ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 станом на квітень 2016 року складає 979 060 грн. 00 коп.

Отже, загальна ринкова вартість вказаного нерухомого майна складає суму в розмірі 8 557 860 грн. 00 коп.

На даний час ОСОБА_2 фактично проживає в АДРЕСА_1.

Придатними для проживання є будинки № АДРЕСА_1, які фактично є одним домоволодінням.

Встановивши, що спірне майно було придбано сторонами за час шлюбу, при цьому відповідачем не надано належних і допустимих доказів на спростування презумпції спільності майна подружжя, суд першої інстанції, з урахуванням вказаних норм матеріального права та обставин справи, фактичного користування нерухомим та рухомим майном, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статті 89 ЦПК України, правильно вважав, що це майно відповідно до статті 60 СК України належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а згідно з частиною 1 статті 70 СК України частки сторін у цьому майні є рівними, та з урахуванням позовних вимог, відповідно до яких ОСОБА_1 просив виділити йому у власність майно на суму в розмірі 3 888 460 грн. 00 коп., а ОСОБА_2 - на суму в розмірі 5 052 400 грн. 00 коп., дійшов обґрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок № АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2, а за ОСОБА_2 - на автомобіль Hyundai Galloper 2.5 ТD, реєстраційний номер НОМЕР_1, на житловий будинок АДРЕСА_2 та на житловий будинок № АДРЕСА_1.

Однак з висновком суду першої інстанції про визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, реєстраційний номер НОМЕР_2, погодитись не можна, з огляду на таке.

На момент звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя набутий сторонами у справі за час перебування у шлюбі спірний автомобіль відчужений ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу, оформленого довідкою-рахунком від 30 січня 2015 року серія ВІА № 650500, виданої ТОВ «ТФ «Крупець». При цьому вартість даного автомобіля, яка на момент продажу становила 149 800 грн. 00 коп., врахована при поділі судом першої інстанції.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання права власності за ОСОБА_1 на автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, реєстраційний номер НОМЕР_2, та постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції на встановлено обсягу майна подружжя та джерело його придбання є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Придбання під час шлюбу подружжям також земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1, не свідчить про порушення прав ОСОБА_2

За правилами частини 1 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Посилання на те, що судом першої інстанції проігноровано показання свідків, згідно з якими вказане нерухоме майно придбано за рахунок зятя сторін ОСОБА_4, не грунтуються на законі. Належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин ОСОБА_2 не надала, а ОСОБА_4 відповідних вимог не пред'явив.

Доводи апеляційної скарги про те, що на час розгляду справи автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, реєстраційний номер НОМЕР_2, вибув із володіння позивача, оскільки переоформлений на підставі Довідки-рахунку від 30 січня 2015 року серії ВІА № 650500, виданої ТОВ «ТФ Крупець», на ОСОБА_5, не можуть бути прийняті до уваги.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина 4 статті 65 СК України).

Крім того, Договір купівлі-продажу, оформлений довідкою-рахунком від 30 січня 2015 року серія ВІА № 650500, виданою ТОВ «ТФ «Крупець», відповідно до умов якого ОСОБА_1 продав автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_5 за 149 800 грн. 00 коп. був предметом судового розгляду. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним цього договору купівлі-продажу відмовлено. При цьому суди виходили із того, що в провадженні суду першої інстанції перебуває цивільна справ № 635/2263/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Предметом зустрічної позовної заяви є вказаний автомобіль. ОСОБА_2 не позбавлена можливості вирішити питання щодо захисту своїх прав у проваджені, що стосується поділу спільного майна подружжя.

Безпідставними також є доводи щодо оцінки автомобілів, оскільки визначена судом першої інстанції вартість транспортних засобів у розмірі 264 800 грн. 00 коп. (149 800 грн. 00 коп. + 115 000 грн. 00 коп.) не спростована ОСОБА_10, що в силу принципу змагальності є її процесуальним обов'язком у випадку заперечення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягають, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року скасувати в частині визнання права власності за ОСОБА_1 на автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, реєстраційний номер НОМЕР_2, та в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова