КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/3593/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: - Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Разом з позовом позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд забезпечити його шляхом накладення арешту на нежилий будинок (літера А), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, та квартиру АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, що належить на праві власності ОСОБА_3

Просила заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: нежилого будинку під літерою А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивувала тим, що 08 травня 2015 року ОСОБА_3 взяв в борг у неї (ОСОБА_2) грошові кошти у розмірі 120 000 000 грн., які зобов'язався повернути до 03 квітня 2016 року, що підтверджується наявною в матеріалах копією розписки.

Зазначав, що на момент звернення до суду відповідачем не було вчинено жодних дій щодо повернення боргу за борговою розпискою, що свідчить про його ухилення від сплати боргу.

Враховуючи значний розмір заявлених позовних вимог, невиконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань протягом тривалого часу, та те, що розмір заборгованості відповідача є більшим за оціночну вартість нежитлового приміщення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2, а невжиття заходів по забезпеченню позову може ускладнити процес відновлення правового становища та виконання рішення суду, ОСОБА_2 просила задовольнити заяву та забезпечити позов.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2016 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нежилий будинок (літера А), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, розташований за адресою: АДРЕСА_1, та на квартиру АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, що належать на праві власності ОСОБА_3

Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна - нежилого будинку (літера А), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та щодо відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, що належать на праві власності ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ПАТ «Енергобанк» з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали про забезпечення позову.

Скарга обґрунтована тим, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на майно ПАТ «Енергобанк», а саме квартиру АДРЕСА_2.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, такі висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Зазначала, що відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності нежилий будинок (літера А), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, долучених до матеріалів заяви.

Згідно з висновком експерта ПП «Юридична контора Малецького» від 22.01.2015 року ринкова вартість нежитлового приміщення загальною площею 3802,30 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, склала 65 766 469 грн.

Відповідно до висновку експерта ПП «Юридична контора Малецького» від 22.01.2015 року вартість квартири №163 загальною площею 692,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2, становить 20174 599 грн.

За ч.ч.1, 3 ст.151 ЦПК України за заявою особи, яка бере участь у справі, суд може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, та вбачається з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», та п.1 ч.1 ст.152 ЦПК (1618-15) позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За таких обставин, суд вважав, що позивачкою надано докази належності відповідачу ОСОБА_3 на праві власності нежилого будинку під літерою А, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 на яке вона просить накласти арешт, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, наявними в матеріалах справи.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками.

Ухвала від 16.12.2016 року про забезпечення позову порушує права ПАТ «Енергобанк», оскільки вказаною ухвалою накладено арешт на майно ПАТ «Енергобанк», а відповідно до Інформаційної довідки з реєстру прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 (Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 225565780С) належить ПАТ «Енергобанк» на праві власності, а не позивачці чи відповідачу.

Відповідно до Інформаційної довідки за ПАТ «Енергобанк» квартира №163 була зареєстрована 28.11.2013 року. Підставою виникнення права власності був договір про задоволення вимог іпотекодержателя, виданий 28.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Отже, єдиним законним власником нерухомого майна (квартири АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), починаючи від 28.11.2013 року і на даний час є ПАТ «Енергобанк», незважаючи на тимчасове вибуття нерухомого майна із законного володіння ПАТ «Енергобанк».

Таким чином, ухвала від 16.12.2016 року по справі №369/11783/16-ц стосується прав та обов'язків ПАТ «Енергобанк».

При цьому, відповідно до Інформаційної довідки з реєстру прав нерухомого майна в реєстрі на цей час обліковується обтяження нерухомого майна ПАТ «Енергобанк» на підставі оскаржуваної Ухвали від 16.12.2016 року по справі №369/11783/16-ц.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 Цивільного процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі:

Отже, ухвала від 16.12.2016 року, винесена відносно майна ПАТ «Енергобанк», без його залучення до участі у розгляді вказаного питання та без з'ясування всіх обставин порушує права апелянта, що є безумовною підставою для її скасування.

Крім того, апелянт стверджує, що позов поданий виключно з метою накладення арешту на нерухоме майно.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою і позивач не довів, що виконання рішення в майбутньому може бути утруднене чи неможливе.

Також до заяви не додавались докази, які б свідчили, що ОСОБА_3 має намір продати чи іншим чином відчужити нерухоме майно.

Оскільки єдиною функцією існування інституту забезпечень позову є забезпечення виконання судового рішення, то накладання арешту на майно в межах цієї справи жодним чином не могло призвести до забезпечення виконання рішення по цій справі.

Крім того, станом на 16.12.2016 року нерухоме майно вже було арештовано в межах кримінального провадження по справі №757/5947/16-к ухвалою від 11.02.2016 року і інформація була внесена до реєстру прав та обтяжень 18.02.2016 року.

Тобто, нерухоме майно не могло бути відчужене на користь третіх осіб, так як на дату винесення ухвали від 16.12.2016 року вже було арештоване.

Також за рахунок вказаного майна вимоги ОСОБА_2 не могли бути задоволеними, з огляду на те, що нерухоме майно має статус речового доказу в межах кримінального провадження і грошові чи інші вимоги ОСОБА_2 не могли бути задоволені шляхом продажу речового доказу або передачі їй речового доказу у власність.

Крім того, 12.02.2015 року була прийнята постанова правління Національного банку України №96 від «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних». На підставі вказаної вище постанови 12.02.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №29 про запровадження від 13.02.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Енергобанк».

З моменту запровадження тимчасової адміністрації та на стадії ліквідації неплатоспроможного банку встановлений особливий порядок задоволення вимог кредиторів та розпорядження майном, яке належить банку. Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедур, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч 4 статті 152 ЦПК України (в редакції, що діяла станом на 16.12.2016 року) не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту... на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно зі ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Таким чином, накладання арештів на майно неплатоспроможного ПАТ «Енергобанк» заборонено законом, а вже накладені арешти втрачають чинність.

З огляду на вищенаведене, оскільки майно належало банку на час накладення арешту, а суд першої інстанції не з'ясував всіх обставин справи і не перевірив, хто є власником майна, то колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги ПАТ «Енергобанк»та скасування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2016 року про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2016 року про забезпечення позову скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: