Дата документу 29.03.2019 Справа № 336/619/14-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/619/14 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/807/1755/19
У Х В А Л А

29 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді-доповідача ОСОБА_2, при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2014 року у справі за поданням Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про обмеження права виїзду за кордон осіб, які мають невиконанні зобовязання, покладені на них судовими рішеннями,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2014 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено право виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання своїх зобовязань згідно судового рішення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування ухвали та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову в відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2014 року з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану ухвалу ОСОБА_4 отримав особисто 19 лютого 2104 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, на якому міститься особистий підпис ОСОБА_3 (а.с. 43), а скаржник звернувся з апеляційною скаргою 20 березня 2019 року, тобто після спливу одного року з дня ухвалення судового рішення.

Зазначені дані підтверджують те, що ОСОБА_3 був обізнаний про існування оскаржуваної ухвали суду, та мав можливість в строки визначені ЦПК України звернутися до суду з апеляційною скаргою.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Європейський суд з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

За таких обставин, враховуючи що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня постановлення судового рішення особою та відсутністю доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, суд зобов'язаний відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2014 року.

Керуючись ч.2 ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2014 року у справі за поданням Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про обмеження права виїзду за кордон осіб, які мають невиконанні зобовязання, покладені на них судовими рішеннями - відмовити.

Апеляційну скаргу та матеріали, які додані до неї разом з копією ухвали направити ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Е.А. Онищенко