Справа № 177/1513/18
Провадження № 2/177/137/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 березня 2019 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

08.08.2018 до суду подано вказану позовну заяву, уточнивши яку позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд визначити, що ОСОБА_1 належить, а ОСОБА_3, померлій 27.03.2017 за життя належало, кожному окремо, право власності на Ѕ частину житлового будинку № 2 по пров. Кутузова в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, та по Ѕ частині земельної ділянки, площею 0,1500 га., що розташована за адресою: пров. Кутузова, 2 с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області.

Також просили суд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, визнати за кожним з них право власності на ј частину житлового будинку № 2 по пров. Кутузова в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, та ј частину земельної ділянки, площею 0,1500 га., що розташована під вказаним будинком.

Крім цього, позивачі просили суд визнати за кожним з них, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 5,0213 га., що розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та за життя ОСОБА_3 належала їй на праві приватної власності.

В обґрунтування позову вказували, що 27.03.2017 померла ОСОБА_3, яка доводилася відповідно дружиною ОСОБА_1 та матірю ОСОБА_2, кожен з яких у визначеному законом порядку прийняли спадщину після її смерті.

За життя ОСОБА_3, на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_1, як одному з подружжю, належало право власності на Ѕ частину будинку № 2 по пров. Кутузова в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області та Ѕ частину земельної ділянки під будинком, а також належало право власності на земельну ділянку площею 5,0213 га., що розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку одержане нею в порядку приватизації.

Після смерті ОСОБА_3, позивачі, як спадкоємці першої черги спадкування за законом звернулися до нотаріальної контори з заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак державним нотаріусом прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з наявністю між спадкоємцями спору про право на спадкове майно, їм рекомендовано звернутися до суду.

Враховуючи обставини, які склалися, позивачі будучи позбавленими можливості реалізувати право на спадкове майно в позасудовому порядку, звернулися до суду з вказаним позовом.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також їх представник за довіреністю, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до суду не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити (а.с. 104, 105).

Відповідач Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області та Криворізька районна державна адміністрація Дніпропетровської області, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, участь представників у розгляді справи не забезпечили, надавши заяви в яких просили справу розглянути за відсутності їх представників (а.с.155, 159).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 25.03.2017 померла ОСОБА_3 (а.с. 8), яка доводилася дружиною ОСОБА_1 та матірю ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвами про одруження та розірвання шлюбу ОСОБА_2, свідоцтвом про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а також свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 (а.с. 8, 15, 17-23, 116-117).

Як слідує з свідоцтва про укладення шлюбу, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено 28.01.1980 року (а.с. 15).

В період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ними набуто право власності на житловий будинок, розташований за адресою: пер. Кутузова, 2, с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м., з господарчими спорудами: сарай «Б», гараж «В», душ «Г», підвал «Д», вбиральня «Е», огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, водоколонка «І», замощення «ІІ», що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.09.1988, виданим Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, технічним паспортом на будинок (а.с. 9 -12). Вартість будинку складає 49490 грн. (а.с. 36-52).

Під вказаний житловий будинок, рішенням Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 147 від 23.08.1994, ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 0,1500 га., кадастровий номер :01:001:0384, яка розташована за адресою: пров. Кутузова, 2, с. Лозуватка, Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (а.с. 13). Вартість земельної ділянки складає 45588 грн. (а.с. 26-35).

Відповідно до ст. 22 КЗпШС, в редакції чинній на час виникнення права на вказане майно, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 28 КЗпШС, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ст. 81 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, серед іншого, на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Згідно зі ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень,

визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян

провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у

користуванні громадян; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації,

визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по

кожному виду використання.

Відповідно до 18-2 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.

Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що вище вказаний житловий будинок та земельна ділянка під ним, до моменту смерті ОСОБА_3, належало подружжю ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, при цьому частка кожного з них в праві спільної сумісної власності була рівною та складала - Ѕ частина кожному.

Крім цього, за життя ОСОБА_3, на підставі розпорядження голови Криворізької РДА № 872-р від 30.09.2003, їй надано право власності на земельну ділянку площею 5,0213 га., кадастровий номер 12:218:840:00:03:021:0012, яка розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП № 099496 від 21.06.2004 (а.с. 14). Вартість земельної ділянки 251065 грн. (а.с. 70-90).

Вказана земельна ділянка, відповідно до вище викладених норм законодавства, належала ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, як така, що набута в результаті реалізації права на приватизацію.

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як слідує з матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1, як чоловік померлої, який проживав з нею до дня смерті (а.с. 118), прийняв спадщину відповідно до ст. 1286 ЦК України, а донька померлої ОСОБА_2 прийняла спадщину на підставі ч.2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою іншого спадкоємця ОСОБА_1 (а.с. 114).

Заповіт від імені ОСОБА_3 по Лозуватській сільській раді Криворізького району Дніпропетровської області не посвідчувався (а.с. 118), а отже спадкування здійснюється на підставі закону.

Кожен із спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, що підтверджується відповідною заявою (а.с. 121), але постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 27.07.2018, їм відмолено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з наявністю між спадкоємцями спору щодо поділу спадкового майна (а.с. 122). Позивачам рекомендовано звернутися до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

З врахуванням вище викладеного, беручи до уваги вичерпання позасудових способів захисту порушених прав на спадкове майно, суд вважає за необхідне визнати за кожним із позивачів, як спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3, право власності на ј частину житлового будинку, розташованого за адресою: пров. Кутузова, 2, с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м., з господарчими спорудами: сарай «Б», гараж «В», душ «Г», підвал «Д», вбиральня «Е», огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, водоколонка «І», замощення «ІІ», а також право власності на ј частину земельної ділянки площею 0,1500 га., кадастровий номер :01:001:0384, яка розташована за адресою: пров. Кутузова, 2, с. Лозуватка, Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд.

Відповідно частка ОСОБА_1 у вище вказаному майні, з врахуванням його частки у праві спільної сумісної власності подружжя, яка складала Ѕ частину та успадкованої частки ј частина, склала ѕ частини, а частка ОСОБА_2 ј частину.

Поділу між спадкоємцями в рівних частках підлягає і право ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 5,0213 га., кадастровий номер 12:218:840:00:03:021:0012, яка розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Беручи до уваги те, що вказана земельна ділянка належала ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, частки спадкоємців у вказаному майні будуть рівними та за кожним з них підлягає визнанню право власності на Ѕ частину вказаної земельної ділянки.

Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, ч.3 ст. 200, ч.4 ст. 206, 258-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер) належить, а ОСОБА_3, померлій 25.03.2017 року, за життя належало, кожному окремо, право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: пров. Кутузова, 2, с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м., з господарчими спорудами: сарай «Б», гараж «В», душ «Г», підвал «Д», вбиральня «Е», огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, водоколонка «І», замощення «ІІ», а також право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1500 га., кадастровий номер :01:001:0384, яка розташована за адресою: пров. Кутузова, 2, с. Лозуватка, Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), кожним окремо, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 25.03.2017 року, право власності на ј частину житлового будинку, розташованого за адресою: пров. Кутузова, 2, с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м., з господарчими спорудами: сарай «Б», гараж «В», душ «Г», підвал «Д», вбиральня «Е», огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, водоколонка «І», замощення «ІІ», а також право власності на ј частину земельної ділянки площею 0,1500 га., кадастровий номер :01:001:0384, яка розташована за адресою: пров. Кутузова, 2, с. Лозуватка, Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: провулок Степовий, буд., с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), кожним окремо, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 25.03.2017 року, право власності на земельну ділянку площею 5,0213 га., кадастровий номер 12:218:840:00:03:021:0012, яка розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя С.А. Суботіна