Ухвала

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 296/8002/17

провадження № 61-11347ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Іваненка Олександра Валерійовича на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 травня 2019 року у цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 квітня 2016 року о 18 год 40 хв ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді інспектора рядового поліції та керуючи службовим автомобілем марки «Toyota Prius», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул. Ватутіна та вул. Котовського у м. Житомирі, виїжджаючи з вул. Котовського в напрямку вул. Київської, під час перестроювання в ліву смугу для руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав переваги в русі іншим учасникам дорожнього руху, в результаті чого здійсив зіткнення з автобусом марки «Shaolin», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в лівій смузі в попутному напрямку. Внаслідок зіткнення автобус допустив виїзд на зустрічну смугу для руху та зіткнувся із автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2017 року відповідача було визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.Розмір матеріального збитку, що заподіяний в результаті пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки «Toyota Prius», відповідно до експертного дослідження про оцінку майна № Д11/5 від 23 червня 2017 року складає 196 169,05 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача 196 169,05 грн відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 2414,32 грн у відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 28 травня 2019 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2018 року змінено, викладено резолютивну частину рішення у наступній редакції: стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції України (03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, , р/р 2745 ) 7 924,51 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 294,25 грн понесених судових витрат, а всього - 8218,76 грн.

У червні 2019 року представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Іваненко О. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 травня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500 грн (1 921* 500).

Предметом спору у даній справі є вимога майнового характеру - про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

Вимога майнового характеру про відшкодування шкоди у розмірі 196 169,05 грнстаном на 01 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 960 500 грн (1 921 * 500).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну позову, предмет позову, складність справи та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Іваненка Олександра Валерійовича на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 травня 2019 року у цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко