РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/1044/19

Справа № 510/1384/19

23.10.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сестрам ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на праві власності в рівних частинах належав житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15 вересня 1986 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

За життя померла ОСОБА_3 не склала заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснювалось за законом.

Спадкоємцем першої черги була донька померлої ОСОБА_6 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - мати позивача. На момент смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_6 з матір`ю не проживала та у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті матері.

Спадкоємцем другої черги за законом на майно померлої ОСОБА_3 була її сестра ОСОБА_7 , яка на час відкриття спадщини мешкала разом із померлою, про відмову від спадщини вона не заявляла, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

За життя померла ОСОБА_7 залишила заповідальне розпорядження на користь відповідача по справі - ОСОБА_2 Однак остання у встановлений законом строк для прийняття спадщини до нотаріуса з відповідної заявою не зверталася, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину.

Позивач проживала разом з ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Через деякий час, позивач, відповідно до вимог чинного законодавства, звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 23 травня 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Вальченко В.В., відповідно до якої він просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, у якій вона просить розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, сестрам ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на праві власності в рівних частинах належав житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15 вересня 1986 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

За життя померла ОСОБА_3 не склала заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснювалось за законом.

Спадкоємцем першої черги була донька померлої ОСОБА_6 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - мати позивача. На момент смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_6 з матір`ю не проживала та у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті матері.

Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статі 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Спадкоємцем другої черги за законом на майно померлої ОСОБА_3 була її сестра ОСОБА_7 , яка на час відкриття спадщини мешкала разом із померлою, про відмову від спадщини вона не заявляла, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

За життя померла ОСОБА_7 залишила заповідальне розпорядження на користь відповідача по справі - ОСОБА_2 Однак остання у встановлений законом строк для прийняття спадщини до нотаріуса з відповідної заявою не зверталася, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1270, 1272 ЦК України.

Позивач проживала разом з ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Через деякий час, позивач, відповідно до вимог чинного законодавства, звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 23 травня 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

На сьогоднішній день у позивача виникла необхідність в отримані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , з якою вона проживала однією сім`єю.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги стосовно встановлення факту проживання однією сім`єю підлягають задоволенню, а факт - встановленню, оскільки він має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення у ОСОБА_1 особистих немайнових прав, відповідно до положень чинного законодавства.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду: копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , копію заповіту, документи підтверджуючі факт сумісного проживання позивача з померлою ОСОБА_7 , та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують обґрунтованість та законність позовних вимог, а тому позов має бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_7 прийняла спадщину у вигляді права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 50 від 13 лютого 2008 року.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю більш п`яти років разом із спадкодавцем - ОСОБА_10 Фомівною, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 278 від 21 червня 2016 року, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 278 від 21 червня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова