Справа № 367/4187/14-ц
Провадження по справі № 2-ві/367/8/19
УХВАЛА

29 березня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.,

за участю секретаря Спасібко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву адвоката Залюбовської І.К. в інтересах ОСОБА_2 (правоноступник ОСОБА_3) про відвід судді Ірпінського міського суду Київської області Оладько С.І. по справі №367/4187/14-ц провадження по справі 8/367/16/16 за заявою Бучанської міської ради про перегляд рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17.10.2014 р. у зв'язку із нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Залюбовська І.К. подала заяву про відвід судді Ірпінського міського суду Київської області Оладько С.І. по справі №367/4187/14- ц провадження по справі 8/367/16/16 за заявою Бучанської міської ради про перегляд рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17.10.2014 р. у зв'язку із нововиявленими обставинами. Свою заяву мотивує тим, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває справа № З67/4187/14-ц за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Колунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства Бучанської міської ради» до Бучанської міської ради та ОСОБА_3 28.07.2016 р. ухвалою Ірпінського міського суду у даній справі було відкрито провадження за нововиявленими обставинами (провадження № 8/367/16/2016).

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових ріщень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь- яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні ріщення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Єудова влада повинна користуватиЬя довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Єуддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В інщому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Єтаттею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інщнх прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Правові норми, які регулюють порядок відводу в цивільному процесі закріплені в главі З Розділу І ЦПК України «Склад суду. Відводи». Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтею 36ЦПК України.

Так, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;якщо є інщі обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді».

За практикою Європейського суду з прав людини визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб'єктивного та об'єктивного критеріїв безсторонності.

Найголовніще, як відзначає Європейський суд з прав людини, - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості і передусім, у разі кримінального провадження, в обвинуваченого. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (ріщення у справі Де Куббера, серія А, № 86, с. 14, п. 26).

В ході підготовки до підготовчого судового засідання призначеного на 20.03.2019 року мною зокрема перевірялося і питання довіри або не довіри судді, призначеної розглядати вказану справу.

Задля перевірки певних міркувань, мною 12-го березня 2019 року було направлено адвокатський запит до Бучанської міської ради щодо надання інформації чи отримувала суддя Оладько Є.І. або члени її родини у власність земельну ділянку за рахунок 890 га землі які є предметом судового спору у справі 367/4187/14-ц та чи не є вона фігурантом будь якого кримінального провадження пов'язаного з землями Бучанської громади.

18 березня 2019 року було отримано відповідь згідно якої дійсно суддя Оладько Світлана Іванівна ріщенням Бучанської міської ради № 481-20-У від 25 жовтня 2007 року отримала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, а у подальщому і оформила вказану ділянку у приватну власність. Згідно фрагменту Генерального плану, земельну ділянку виділяла саме за рахунок спірних 890 га, що ставить під обґрунтований сумнів неупередженість судді Оладько С.І. при розгляді вказаної судової справи. Оскільки будь яке прийнятою нею рішення буде мати наслідки для неї особисто.

Незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Натомість, здійснюючи правосуддя по цій справі суддя Оладько С.І. вирішує питання власного права власності щодо земельної ділянки розтащованої на спірних 890 га. При виріщенні вказаного питання, не можна брати до уваги і той факт що щодо земельної ділянки, яка належіть на праві приватної власності судді Оладько С.І. не виносилося судове рішення, оскільки у справі №367/4187/14-ц яка і є предметом перегляду, позов прокурора теж не стосувався безпосередньо земельної ділянки яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3, навпаки все судове рішення грунтувалося на тому що саме 890 га є лісом перщої категорії і Бучанська міська (станом на сьогодні) рада незаконно ними розпоряджалася. Крім того, за останні 2 роки справа № 367/4187/14-ц, на думку прокуратури, стала еталонною, та саме з посиланням на ріщення у цій справі. Прокуратура Київської області звертається з позовами для інщих власників земельних ділянок (виділених за рахунок спірних 890 га), саме тому суддя Оладько С.І. розглядаючи справу № 367/4187/14-ц по суті виріщує і питання власного права власності, що суперечить Бангалорським принципам поведінки суддів (2006 року).

Окрім цього, суддя Оладько С.І. є фігурантом кримінального провадження № 0000370 від 15.07.2016 р. за фактом незаконного втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду та постановлення суддями завідомо неправосудних ріщень з корисливих мотивів, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 375, ч. 1 ст. 376-1 КК України.

Так 15.08.2016 р. ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/39331/16-к було задоволено клопотання слідчого про надання тимчасового доступл' до документів із можливістю вилучення матеріалів справи № 367/4187/14 -ц та №367/5604/15-ц. Дана ухвала була винесена в ході розслідування кримінального провадження № 0000370 від 15.07.2016 р. за фактом незаконного втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду та постановлення суддями завідомо неправосудних рішень з корисливих мотивів, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 375, ч. 1 ст. 376-1 КК України. За наявною інформацією, в ході цього досудового розслідування встановлюються ознаки кримінального правопорушення при винесенні суддею Оладько С.І. ухвали від 28.07.2016 р. про відкриття провадження № 8/367/16/2016 за нововиявленими обставинами у справі № 367/4187/14-ц.

Такі дії прокуратури Київської області виступають нічим іншим, як протиправним тиском на суддю в ході реалізації нею своїх повноважень і грубим втручанням у здійснення правосуддя з метою перешкодити об'єктивному, повному та неупередженому розгляду справи.

На недопустимості таких дій акцентувала увагу в своїх рішеннях Рада суддів України. Зокрема, в рішенні Ради суддів України № 12 від 04.02.2016 зазначено: «... Порушенням принципів самостійності судів та незалежності суддів слід визнавати, зокрема, витребування від судді пояснень з питань, які підлягають чи були предметом обговорення у нарадчий кімнаті або спроби розкриття таємниці постановления рішення в інший спосіб.

Також з огляду на те, що незалежність суддів є складовою права на справедливий суд, потрібно враховувати, що не може бути виправданим потребами досудового розслідування застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо справ, які перебувають у провадженні судді, або справ, розгляд яких не є завершеним (зокрема, рішення переглядається за нововиявленими обставинами)...».

Аналогічна позиція була висловлена в Рішеннях Ради суддів України від 04.11.2016 р. № 68 від 03.11.2017 р.

Зокрема, згідно Рішення Ради суддів України від 03.11.2017 р. № 68: «Судові органи вирішують передані їм прави без будь - яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Таким чином, органами прокуратури всупереч вимогам чинного законодавства здійснюється прямий і неприхований тиск на суддю Оладько С.І. в ході розгляду справи № 367/4187/14-ц, що безпосередньо може вплинути на об'єктивність і безсторонність розгляду справи з її боку. Суддя постійно перебуває під загрозою кримінального переслідування у зв'язку з прийняттям нею процесуального рішення у тій же справі, в якій вона здійснює перегляд за нововиявленими обставинами і її правова позиція по справі цілком реально може спричинити для неї негативні наслідки як майнового, так і немайнового характеру - застосування заходів забезпечення кримінального провадження, можливого винесення підозри і т.д. Це обумовлює постійний психологічний тиск і виступає чинником, що викликає сумнів у об'єктивності та неупередженості судді у справі.

Про систематичні спроби прокуратури вплинути на позицію судді в ході перегляду справи за нововиявленими обставинами свідчить і те, що органи прокуратури протягом тривалого часу всупереч судовим рішенням не повертали вилучені матеріали справ № 367/4187/14-ц та №367/5604/15-ц до Ірпінського міського суду для продовження розгляду справи.

Так, незаконність ухвали Печерського районного суду міста Києва від 15.08.2016 р. у справі № 757/39331/16-к щодо надання тимчасового доступу з можливістю вилучення матеріалів справ № 367/4187/14-ц та №367/5604/15-ц була підтверджена низкою судових рішень (зокрема, ухвалою апеляційного суду Київської області від 20.03.2017 р., ухвалами Печерського районного суду міста Києва від 29.06.2017 р. по справі № 757/24280/17-к та від 21.09.2018 р. у справі № 757/38871/18-к, якими скасовано дану ухвалу і зобов'язано прокуратуру Київської області, а в подальшому прокуратуру м. Києва повернути матеріали справи № 367/4187/14-ц та №367/5604/15-ц до Ірпінського міського суду).

Таким чином, вищевказані дії прокуратури Київської області щодо відкриття кримінального провадження № 0000370 від 15.07.2016 та вилучення матеріалів вищевказаних цивільних справ і подальше їх незаконне утримання всупереч зазначеним судовим рішенням є проявом грубого втручання у здійснення суддею Оладько С.І її повноважень щодо об'єктивного, повного та неупередженого перегляду справи № 367/4187/14-ц і можуть призвести до прийняття нею рішення всупереч вимогам матеріального та процесуального права. Вказане є безумовною підставою для відводу судді Оладько С.І.

Просить суд задовольнити заяву про відвід судді Оладько С.І. у провадженні № 8/367/16/2016 щодо перегляду за нововиявленими обставинами справи № 367/4187/14-ц.

Ухвалою суду від 20.03.2019 р. провадження по вказаній справі призупинено до вирішення питання про відвід судді Оладько С.І.

Відповідно до ч 1, 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з виключними обставинами у цій справі.»

Відповідно до ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов'язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

В свою чергу, відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, щодо розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади. Для захисту професійних інтересів суддів та вирішення питань внутрішньої діяльності судів відповідно до цього Закону діє суддівське самоврядування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимога "безсторонності", згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя) повинні бути суб'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об'єктивно безстороннім тобто, суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Довіра це суб'єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв'язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

Вивчивши заяву про відвід, зважаючи на підстави його заявлення й з метою виключення підстав для будь-яких сумнівів в об'єктивності та неупередженості головуючого судді при розгляді справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення відводу головуючому по справі - судді Оладько С.І.

Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не викликались,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 36, 37, 40, 247 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву адвоката Залюбовської І.К. в інтересах ОСОБА_2 (правоноступник ОСОБА_3) про відвід судді Ірпінського міського суду Київської області Оладько С.І. по справі №367/4187/14-ц провадження по справі 8/367/16/16 за заявою Бучанської міської ради про перегляд рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17.10.2014 р. у зв'язку із нововиявленими обставинами - задовольнити.

Справу передати до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області для повторного автоматизованого розподілу справи в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua

Суддя: О. В. Пархоменко