Справа №760/7973/18
Провадження №6/760/163/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

за участю секретаря - Каліщук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання Головного державного виконавця Мовчун Тетяни Сергіївни про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Мовчун Т.С. звернулась до суду із поданням, в якому просить тимчасово обмежити право виїзду за межі України ОСОБА_1 на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться зведене виконавче провадження АСВП №54618192 з виконання постанови №760/6762/17 виданої 16.06.2017 р. Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1837991,35 грн., 1800030,43 грн., 1837991,35 грн., 1800030,43 грн., загальна сума боргу на користь держави з врахуванням стягнення виконавчого збору та витрат виконавчих проваджень складає 8 004 855,92 грн..

Зазначає, що на день внесення подання до суду сума заборгованості в повному обсязі не погашена і боржником не вчиняється жодних дій для її погашення, що на думку державного виконавця свідчить про ухилення від погашення існуючої заборгованості та невиконання виконавчого документа суду.

На виклик державного виконавця, боржник не відреагував та на прийом до державного виконавця не з'явився, пояснень з приводу причин невиконання не надав.

В ході здійснення виконавчого провадження встановлено, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення.

На підставі вищевикладеного просить подання задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви. Держаний виконавець в судове засідання не з'явився, на неодноразові виклики суду не відреагував, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» визначено загальні умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 18 вказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» Громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Так, зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.441 ЦПК України питання про тимчасове обмеження Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Частиною 3. ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що «ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням» слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно задоволення подання державного виконавця про обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення останнього від виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що на виконанні Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться зведене виконавче провадження АСВП №54618192 з виконання постанови №760/6762/17 виданої 16.06.2017 р. Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1837991,35 грн., 1800030,43 грн., 1837991,35 грн., 1800030,43 грн., загальна сума боргу на користь держави з врахуванням стягнення виконавчого збору та витрат виконавчих проваджень складає 8 004 855,92 грн..

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем проведено ряд виконавчих дій з метою примусового виконання рішення, однак на день внесення подання у боржника існує заборгованість перед стягувачем.

Зазначена обставина на думку державного виконавця є наслідком ухилення боржника від виконання рішення.

Разом з цим, які конкретні дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, вчинені ОСОБА_1 з метою ухилитись від виконання рішення суду в поданні державним виконавцем не вказано.

Матеріали подання не містять достатніх даних, на підставі яких суд міг би зробити висновок про обізнаність боржника про наявність виконавчого провадження та проведення виконавчих дій.

Так само, у матеріалами подання відсутні відомості, які підтверджують, що у боржника є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо), необхідні для виконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні.

В той же час юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

В момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

При цьому в супереч вимогам ч. 3 ст. 12 ЦПК України зазначені обставини державним виконавцем не доведені.

З огляду на наведене, враховуючи, що законних підстав для обмеження ОСОБА_1 на свободу пересування, гарантованого Конституцією України, під час розгляду справи не встановлено, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання державного виконавця Мовчун Т.С. має бути відмовлено.

Керуючись статтями 353, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Головного державного виконавця Мовчун Тетяни Сергіївни про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Лазаренко