КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 377/228/19 Головуючий у 1 інстанції: Теремецька Н.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.

секретар Горбачова І.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Державний нотаріус Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіна Олена Олександрівна, про визнання майна спільною сумісною власністю та виділ частки,-

в с т а н о в и в:

В березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Державний нотаріус Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіна О.О., про визнання майна спільною сумісною власністю та виділ частки. Зазначила, що вона, починаючи з середини 2001 року проживала однією сім`єю разом з ОСОБА_3 , в них був спільний бюджет, вони вели спільне господарство, виконуючи права та обов`язки, як подружжя. 09.07.2004 року ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Для того щоб в повному обсязі розрахуватись з власницею даної квартири ними було укладено кредитний договір. Вказана квартира була оформлена на ОСОБА_3 , оскільки на той час вона працювала на приватного підприємця, а ОСОБА_3 - на державному підприємстві і йому легше було отримати кредит на придбання житла. Вона зареєструвалась у спірній квартирі. 06.09.2007 року вона з ОСОБА_3 уклали офіційний шлюб. Гроші від весілля пішли на погашення остаточного боргу за вказану вище квартиру. Тому, відповідно до ч.1 ст.74 СК України вищевказана квартира є об`єктом спільної сумісної власності. В 2014 році шлюб між нею та ОСОБА_3 був розірваний, але вона все одно залишилася зареєстрованою за вказаною адресою та проживала там. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на спірну квартиру. З цього часу мати ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , почала вказувати їй, щоб вона виїхала з квартири. Для того, щоб уникнути конфліктних ситуацій вона переїхала до іншого житла. Всі правовстановлюючі документи на квартиру залишились у відповідачки. Вона неодноразово зверталася до нотаріуса, у якого була заведена спадкова справа, з приводу наявності спору за квартиру, проте державний нотаріус Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіна О.О. видала свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 , чим порушила її право, як співвласника квартири. З урахуванням викладеного ОСОБА_2 просила встановити факт, що вона та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з липня 2001 року по 06 вересня 2007 року; визнати квартиру АДРЕСА_1 їх спільною сумісною власністю; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О. і зареєстроване в реєстрі 20.02.2019 року за № 184; визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 06 серпня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 06 вересня 2007 року.

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_1 20 лютого 2019 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О. і зареєстроване в реєстрі за № 184.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3095,50 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові ОСОБА_3 Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права. На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку про доведеність вимог ОСОБА_2 про встановлення факту її спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 06 вересня 2007 року. Суд виходив виключно з показів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Проте, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не показали з чого саме вони зробили висновок, що позивачка з ОСОБА_3 з 2001 року мали спільний бюджет, вели спільне господарство та проживали як чоловік та жінка. Покази вказаних свідків та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ґрунтуються на інформації, отриманої від самої ОСОБА_2 . Зазначила, що частково оплата квартири проводилася за її рахунок. Відповідно до договору купівлі-продажу від 09 липня 2014 року квартира АДРЕСА_1 була набути ОСОБА_3 у особисту приватну власність. Позивачка ОСОБА_2 була зареєстрована в квартирі лише через декілька місяців. Також зазначає, що суд безпідставно стягнув з неї витрати по оплаті судового збору, оскільки вона має пільгу як інвалід 2 групи.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання третя особа державний нотаріус Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіна О.О. не з`явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 09 липня 2004 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №1276-010/04Р, згідно з п. п. 1.1.-1.2., 4.1. якого банк надав ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті на загальну суму 4000 доларів США на споживчі цілі строком з 09 липня 2004 року до 09 липня 2014 року зі сплатою 14 відсотків річних, а ОСОБА_3 зобов`язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в сумі 34 доларів США до 10 числа наступного місяця (т.1 а.с.59-61).

09 липня 2004 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири. Згідно з п. 1.1. даного договору ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 39,2 кв.м., що складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,3 кв.м. Відповідно до п.2.1 вказаного договору, за домовленістю сторін квартира продається по ціні 26597,50 грн. ( т.1 а.с.44-46).

06 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та позивачкою ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) був зареєстрований шлюб(актовий запис №133). ( т.1 а. с. 14).

Відповідно до довідки Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 26.12.2018 року, позивачка ОСОБА_2 з 12 листопада 2004 року зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 (т.1 а.с.16).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 23 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, шлюб між ОСОБА_3 та позивачкою ОСОБА_2 розірваний (актовий запис № 24) (т.1 а.с.15).

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 42 років, про що 16.08.2018 року складено відповідний актовий запис № 99 ( т.1 а.с.40).

09 січня 2019 року мати ОСОБА_3 - ОСОБА_1 подала до Славутицької міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На підставі заяви ОСОБА_1 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу номер 4/2019 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

20 лютого 2019 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О. на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом - на квартиру АДРЕСА_1 ( т.1 а.с. 13).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 : про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 06 вересня 2007 року; визнання об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_1 20 лютого 2019 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О. і зареєстрованого в реєстрі за № 184; визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вказаного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

На підтвердження обставин, на які посилається позивачка, судом допитав свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які показали, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в період з 01 січня 2004 року по 06 вересня 2007 року проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувались один про одного, спільно дбали про своє матеріальне забезпечення, за взаємною згодою вирішували побутові питання, придбання та розпорядження майном, спільними зусиллями повертали кредит, за який було придбано квартиру. Їх відносини були притаманними відносинам подружжя. За висновком суду першої інстанції позивачка довела факт придбання спірної квартири за рахунок їх спільних коштів з ОСОБА_3 коштів, в тому числі за рахунок залучених кредитних коштів, який в подальшому вони спільно сплатили.

Як встановлено судом, після укладення ОСОБА_3 договору купівлі продажу (09 липня 2004 року) та в період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 була зареєстрована в спірній квартирі (12 листопада 2004 р.).

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 06 вересня 2007 року та визнав квартиру спільною сумісною власність. Відповідно, суд дійшов вірного висновку про законність та обгрунтованість вимог позивачки про визнання недійсним виданого відповідачці ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання за позивачкою ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку квартири.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про неналежну оцінку судом першої інстанції показам свідків.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції по суті спору.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в чистині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, а тому звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд безпідставно стягнув з неї суму судового збору на відшкодування понесених позивачкою витрат при поданні позовної заяви.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України понесені ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в сумі 3095,50 грн. підлягають компенсації за рахунок держави.

Таким чином, рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 серпня 2019 року підлягає скасуванню в частині вирішення питання про розподіл судових витрат з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 серпня 2019 року скасувати в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Компенсувати понесені ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в сумі 3095,50 грн. за рахунок держави.

В іншій частині рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Дані учасників справи.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Державний нотаріус Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіна Олена Олександрівна, адреса місця знаходження: Київська область, м.Славутич, вул. 77-ї Гвардійської дивізії, буд. 3 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.