Провадження № 2/761/546/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

учасників та представників учасників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в місті Києві в приміщенні зали суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , його як представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Товариства з обмеженої відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна», Wizz Air Hungary Kft через представництво «Візз Ейр Хангарі КФТ.» про захист прав споживачів, відшкодування шкоди, стягнення компенсації та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_1 , особисто та як представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі - позивач-1), ОСОБА_6 (далі - позивач-2) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до Товариства з обмеженої відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна» про захист прав споживачів, відшкодування шкоди, стягнення компенсації та моральної шкоди.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11 березня 2019 року, позивачі просили стягнути солідарно з ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна» та Wizz Air Hungary Kft через представництво «Візз Ейр Хангарі КФТ.» (далі - відповідач-2) на користь ОСОБА_1 40860, 22 грн., а саме: компенсацію в розмірі 250 євро на кожну особу на загальну суму 1000 євро, що станом на час подання позову складає 29368,2 грн.; вартість 4-х авіаквитків на рейс: W6 2473 Будапешт-Київ Жуляни та перевезення багажу на загальну суму 9580 грн.; вартість проїзду в будапештському метрополітені (4 квитки) та автобусі (4 квитки), що становить 350 угорських форинтів за один квиток, загальна сума вартості 8-х квитків на громадський транспорт становить 2800 форинтів, що на час подання позову 17 січня 2017 року складає 267,4 грн.; вартість 4-х квитків на автобусний рейс Будапешт-Чоп на загальну суму 56 євро, що станом на час подання позову 17 січня 2017 року складає 1644,62 грн. Стягнути солідарно з ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна» на користь ОСОБА_1 , немайнову (моральну) шкоду в розмірі 100 000 грн. Стягнути солідарно з ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна», на користь ОСОБА_6 , немайнову (моральну) шкоду в розмірі 100 000 грн. Стягнути солідарно з ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна», на користь ОСОБА_1 (який діє в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ), немайнову (моральну) шкоду в розмірі 100 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем-1, 10 вересня 2016 року на сайті туроператора Join Up придбано для себе, дружини та двох синів чотири авіаквитки ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна» з попередньо визначеними місцями на рейс: W62473 на повітряне перевезення за маршрутом Будапешт-Київ Жуляни з датою вильоту 19.09.2016, час вильоту - 8.20. Відповідач реєстрацію на рейс розпочав із запізненням на 30 хвилин о 6.50. Позивач з сім`єю пройшли і завершили реєстрацію о 7.05, тобто вже через 15 хвилин після її початку, а також здали багаж, який був поміщений до літака. Пройшовши два паспортних контроля, митний та прикордонний контроль, о 8.05 позивач з родиною прибули до терміналу для виходу в «рукав» для посадки на літак. Посадка відбувалась шляхом сканування білету, після чого відчинялись скляні двері, які дозволяли пройти одній людині (турнікет). За 22 хвилини до вильоту, незважаючи на людей, які стояли в черзі на рейс Будапешт - Київ Жуляни, посадку до Києва було завершено, а двері заблоковано. Внаслідок таких дій відповідача, на літак не потрапило близько 20 громадян України, в тому числі 4 неповнолітні (зокрема діти позивача віком 6-ти та 11-ти років). Звернення до представників авіакомпанії з проханням надати можливість зайти на літак - залишились без реагування. Представники відповідача відмовилась вийти до пасажирів. Окрім того, виліт літака було затримано для зняття багажу людей, яких не пропустили на посадку. Відповідач, не допустивши пасажирів, що вчасно прибули до терміналу, до посадки на літак, цим самим відмовивши їм в перевезенні, не надав ні письмового повідомлення із зазначенням правил надання пасажирам компенсації та допомоги, ні контактної інформації для направлення запитів щодо порушення прав пасажира на компенсацію або допомогу, що є також прямим порушенням обов`язку перевізника щодо інформування пасажирів про їх права, передбаченого пунктом 15.10.1 «Основних умов перевезення пасажирів і багажу», та п. 2 Розділу XVIII Наказу № 735 від 30.11.2012 Міністерства інфраструктури України «Про затвердження Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу», зареєстровано Міністерством юстиції України 28 грудня 2012 р. за № 2219/22531.

Одночасно в день вильоту з Будапешта до України 19.09.2016 в позивача та його сім`ї спливала разова, п`ятиденна віза до Єврозони. Тому позивач з родиною не мав можливості продовжити перебування в Угорщині ні на день більше. І такі незаконні дії відповідача призвели до значних фінансових витрат, а також морального дискомфорту, переживань та приниження. Позивач разом з родиною цього ж дня вимушені були придбати квитки на автобус з міжнародним сполученням Будапешт-Чоп та часом відправлення о 12.45. Проїзд від будапештського аеропорту до місця відправлення автобусу позивач разом з сім`єю здійснили громадським транспортом (метрополітеном та автобусом). Прибувши 19 вересня 2016 року в м. Чоп приблизно о 19 годині позивач з родиною змушені були шукати транспорт, яким змогли б дістатись до Києва.

З вини відповідача, позивач разом з дружиною та двома малолітніми дітьми опинились в досить скрутному становищі. Зокрема, позивач мав обмежені фінансові ресурси, що унеможливлювало повторне придбання квитків на літак, до того ж квитків на літаки до України в цей день вже не було. Так як строк дії п`ятиденної візи спливав в день вильоту, у позивача не було іншого виходу як вилетіти або виїхати з Угорщини цього ж дня. Усвідомлення такого стану речей призвело до сильного душевного хвилювання позивача та членів його сім`ї.

У запереченнях від 20.03.2018 року відповідач ТОВ «Авіалінії Візз Ейр Україна» зазначили, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки рейс виконувався компанією Wizz Air Hungary Kft., яка є угорським перевізником. Відповідач, який є резидентом України не отримував оплату за перевезення, виконані компанією Wizz Air Hungary Kft., а тому не зобов`язаний здійснювати повернення коштів за придбані квитки позивачів.

У відзиві на позов від 23.04.2019 року, відповідач Wizz Air Hungary Kft. зазначив, що позивачі пропустили строк позовної давності.

Відповідно до ст. 35 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень 1999 року (Монреальська Конвенція), ратифікованої Україною 17 грудня 2008 року Законом України N 685-VI, стороною якої є також і Угорщина, право на відшкодування, шкоди втрачається, якщо позов про відповідальність не подано протягом двох років з дати прибуття за призначенням або з дати, коли повітряне судно повинно було прибути, чи з дати зупинки перевезення. Рейс мав прибути до Києва 19 вересня 2016 року. Таким чином, позов до Відповідача-2, який здійснював перевезення мав бути поданий не пізніше 19 вересня 2018 року. Натомість, Позивачі в перший раз клопотали про залучення Відповідача-2 лише у судовому засіданні 11 березня 2019 року. Також вказано, що Wizz Air Hungary Kft. є юридичною особою, яка зареєстрована і здійснює свою діяльність згідно законодавства Угорщини, а тому до умов перевезення позивачів рейсом відповідача-2 застосовується не українське а угорське законодавство.

У посадкових талонах позивачів вказаний час посадки на рейс - 07 година 30 хвилин. Як вони самі вказують у позовній заяві, позивачі з`явилися перед скляними дверима, через які не змогли пройти, о 08 годині 05 хвилин, тобто лише через годину після того, як їм було вручено посадкові талони під час реєстрації на Рейс і через 30 хвилин, після відкриття посадки у літак. Якщо, Позивачі та інші пасажири не змогли пройти через автоматичні двері у певну частину міжнародного аеропорту Будапешт означає лише те, що вони вже не встигали з`явитися на посадку на Рейс вчасно, а отже мають право на повернення Загального тарифу за вирахуванням Збору за інші послуги та Збору за бронювання місця на повітряному судні. Відповідно до статей 7 (1) Регламенту ЄС №261/2004, які імплементовані в Україні статтею 104 Повітряного кодексу, якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію розмірі 250 Євро для рейсів дальністю до 1500 кілометрів. При цьому відмова у перевезенні («denied boarding») визначається як відмова авіаперевізника в перевезенні пасажира рейсом, незважаючи на його присутність для посадки на борт, крім наявності для відмови у посадці таких розумних підстав: зокрема з міркувань здоров`я, підтримки чи попередження загроз безпеки, або неналежних документів для подорожі (пункт (j) Регламенту ЄС №261/2004). Як вказувалося вище, Позивачі не були присутні для посадки на борт у час, зазначений на їх посадкових талонах, а отже не мають право на компенсацію.

Відповідно до ст. 29 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень 1999 року (Монреальська Конвенція), ратифікованої Україною 17 грудня 2008 року Законом України N 685-VI, під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, (...) При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню. Угорщина, де зареєстрований Відповідач 2, також є стороною вказаної Конвенції. Тобто Монреальська Конвенція включає вичерпний перелік умов відповідальності перевізників перед пасажирами та виключає можливість стягнення пасажирами з авіакомпанії будь-яких непрямих збитків. Відповідач-2 вважає вартість проїзду з аеропорту м. Будапешт до м. Чоп у розмірі 1912,02 грн., а також моральну шкоду загальним розміром 300 000 грн., непрямими збитками. Твердження Позивачів про те, що у них закінчувалися візи на наступний день і тому вони повинні були негайно залишити територію Угорщини не повинні братися судом до уваги, оскільки усі шенгенські візи мають 15-денний термін, протягом якого власники віз можуть залишатися на території Європейського Союзу після закінчення терміну дії відповідної візи, так званий «пільговий термін» або «grace period». Моральна і матеріальна шкода, яку просять відшкодувати позивачі є наслідком не дій відповідача-2, а їх власного зваженого рішення полишити країну саме в день виконання рейсу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог підтримали та просили її задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у позовних вимогах, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду свої заперечення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив суду, що він зі своєю сім`єю у вересні 2016 року сідав на той самі й рейс, що і позивачі. Коли підійшла їх черга, коди вже не проскановувались і скляні двері не відкривались. Це було за 20 хв. до закінчення посадки на рейс. Вони прийшли раніше, проте їм повідомили, що вони запізнились. Тому вони всі разом добирались до Києва іншим транспортом.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомила суду, що реєстрацію затримували, після проходження всіх контролів, вони направились до літака. Але їх зупинила людина за 20-30 хв. до вильоту, і нічого не пояснивши, вивела, в паспортах перекреслили проходження митного контролю.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що у Будапешті затримали реєстрацію на 15-20 хв. Коли вони підійшли до паспортного контролю була велика черга. Вони пішли потім до входу на літак, але квиток не відскановувався, це було за 22 хв. до вильоту. Представники компанії прийшли вже коли літак відлетів, але розмовляли лише англійською у дуже грубій формі. В паспорті було перекреслено штамп, що вони пройшли митний контроль.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що вони їхали групою на дитячі змагання. Коли приїхали в аеропорт була черга та реєстрація була затримана, пройшли контроль із затримкою 20 хв. і стали в чергу на проходження на посадку. В якийсь момент черга зупинилась і турнікет не відкрився. Представник авіакомпанії повідомив, що їх час вийшов, до вильоту було 20-25 хв. В паспортних контролях була черга, літак відлетів невчасно, вони чекали поки повернуть багаж, ще 20 хв. літак стояв.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_16 від 06.06.2017 року, відкрито провадження за позовом та призначено судове засідання.

Розпорядженням від 16.11.2017 № 01-08-914 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_16 у відставку з 17.10.2017 призначено повторний автоматичний розподіл справи. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Осаулова А.А.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 761/18811/17 (суддя Осаулов А.А.) призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII, яким викладено ЦПК в новій редакції. Відповідно до пункту 9 ч. 1 Перехідних положень справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 25.01.2018 року призначено підготовче засідання у справі, розгляд справи здійснити за правилами загальної позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 24.05.2018 року, до матеріалів справи долучено заперечення відповідача-1.

Протокольною ухвалою від 11.03.2019 року, до матеріалів справи долучено заяву про збільшення позовних вимог та залучено у якості співвідповідача Wizz Air Hungary Kft.

Протокольною ухвалою від 23.04.2019 року, до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяві відповідача-2.

Ухвалою суду від 23.04.2019 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_6 придбали для себе та своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_9 чотири авіаквитки Wizz Air Hungary Kft. з попередньо визначеними місцями на рейс: W62473 на повітряне перевезення за маршрутом Будапешт-Київ Жуляни з датою вильоту 19.09.2016, час вильоту - 8.20.

19.09.2016 року прибувши до аеропорту м. Будапешт, позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , пройшли реєстрацію, здали багаж та отримали посадкові білети (т. 1 а.с. 9-10), з часом посадки на літак 7-30. Після чого пройшли паспортний контроль та направились до літака на посадку.

Посадка відбувалась шляхом сканування білету, після чого відчинялись скляні двері, які дозволяли пройти одній людині (турнікет). За 22 хвилини до вильоту, посадку до Києва було завершено, а двері заблоковано. Внаслідок таких дій позивачі не потрапили на літак та не змогли відлетіти до Києва.

Так, позивачі цього ж дня вимушені були придбати квитки на автобус з міжнародним сполученням Будапешт-Чоп та часом відправлення о 12.45. Проїзд від будапештського аеропорту до місця відправлення автобусу позивач разом з сім`єю здійснили громадським транспортом (метрополітеном та автобусом). Прибувши 19 вересня 2016 року в м. Чоп приблизно о 19 годині позивачі змушені були шукати транспорт, яким змогли б дістатись до Києва.

Позивачі цього ж дня придбали квитки на автобус з міжнародним сполученням Будапешт-Чоп та часом відправлення о 12.45, що підтверджується доданими квитками та багажною квитанцією. Проїзд від будапештського аеропорту до місця відправлення автобусу позивачі разом з сім`єю здійснили громадським транспортом (метрополітеном та автобусом). Вартість проїзду для позивачів, склала 2800 угорських форинтів, що на день подання позовної заяви становить 257,6 грн.)

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положеннями ст. 910 ЦК України встановлено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

При цьому згідно п.п. 1,2 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року за № 735, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.12.2012 року за № 2219/22531 (надалі - «Правила»), пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави.

Отже, з врахуванням вищенаведених положень законодавства, судом встановлено, що 19.09.2016 року між сторонами було укладено Договори перевезення, відповідно до умов яких відповідач-2 зобов`язався надати позивачам транспортні послуги та перевезти їх 19.09.2016 року з аеропорту м. Будапешт в аеропорт м. Київ, а позивачі в свою чергу оплатили встановлену плату за проїзд ( чотири квитка) у розмірі 9580 грн.

Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви та наданих в судовому засіданні пояснень позивачів та показів свідків, відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за Договором перевезення, а саме, в частині перевезення позивачів 19.09.2016 року з аеропорту м. Будапешт в аеропорт м. Київ, оскільки позивачі у зв`язку з затримкою реєстрації, не потрапили на рейс повітряного судна, на якому їх повинно було бути перевезено. Дана обставина також не заперечувалась представником відповідача-2 в його відзиві на позовну заяву.

Разом з тим, відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 103 Повітряного кодексу України, положення цього розділу застосовуються до пасажирів (регулярних та чартерних рейсів), яким відмовлено у перевезенні проти їхньої волі або рейс яких скасовано чи затримано, за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та присутній для проходження реєстрації у час, що передбачений правилами авіаперевізника та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до зазначеного часу відправлення, чи забронював рейс, який затримано/перенесено авіаперевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс незалежно від причин затримки/перенесення.

Згідно з ч. 5 ст. 104 Повітряного кодексу України якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів.

Відповідно до статей 7 (1) Регламенту ЄС №261/2004, які імплементовані в Україні статтею 104 Повітряного кодексу, якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію розмірі 250 Євро для рейсів дальністю до 1500 кілометрів. При цьому відмова у перевезенні («denied boarding») визначається як відмова авіаперевізника в перевезенні пасажира рейсом, незважаючи на його присутність для посадки на борт, крім наявності для відмови у посадці таких розумних підстав: зокрема з міркувань здоров`я, підтримки чи попередження загроз безпеки, або неналежних документів для подорожі (пункт (j) Регламенту ЄС №261/2004).

Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць ( ч. 2 ст. 104 Повітряного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачі заздалегідь пройшли реєстрацію на рейс Будапешт-Київ (закінчили реєстрацію о 07-05) та отримали посадкові білети, з часом посадки 7-30. Тобто, після реєстрації на рейс позивачі мали ще 25 хв. до посадки на рейс та приблизно 1 год. 20 хв. до вильоту. Показами свідків підтверджено, що початок реєстрації було затримано, у зв`язку з чим приблизно 20 людей не встигли на рейс Будапешт-Київ, хоча прибули до аеропорту завчасно.

Водночас, як на підставу для відмови у задоволенні вказаних позовних вимог, відповідач-2 в своїх запереченнях посилався на те, що: позивачі пропустили строк позовної давності, посилання на норми українського законодавства є недоречними, бо вони, не застосовуються до даного випадку; Позивачі не мають право на відшкодування вартості невикористаних авіаквитків, оскільки вчасно не з`явилися на Рейс Відповідача; Сума компенсації у розмірі 250 євро на пасажира не підлягає відшкодуванню згідно чинного законодавства ЄС і України; компенсація непрямої шкоди не передбачена чинним міжнародним законодавством та Основними умовами перевезення.

Разом з тим відповідно до вимог ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 2 ст. 264 ЦК України).

Відтак, суд не приймає до уваги твердження відповідача-2 щодо пропуску строку позовної давності, заважаючи на те, що позивачі звернулись до суду з початковим позовом 01.06.2017 року, тобто через 8 місяців з дня порушення їх прав.

Положення Повітряного кодексу України щодо прав пасажира на компенсацію у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки авіарейсів, застосовуються до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого на території України, а також до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого в іншій країні, до/з аеропорту, розташованого на території України.

Оскільки позивачі прямували з Будапешта до Києві, тобто до аеропорту, розташованого на території України, то до спірних правовідносин правомірно застосовувати законодавство України.

Крім того положення Повітряного кодексу України щодо компенсації у разі відмови у перевезенні дублюється з положеннями Регламенту ЄС №261/2004, на який у своєму відзиві посилається відповідач-2.

Відповідач-2 зазначає, що позивачі спізнились на рейс з власної вини, проте доказів на підтвердження цього суду не надано. Такі твердження відповідача-2 спростовуються наявними в матеріалах справи посадковими білетами, з яких вбачається, що позивачі пройшли реєстрацію на рейс завчасно, та показами свідків.

Щодо твердження відповідача-2 про відсутність підставі для виплати непрямої шкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 104 Повітряного кодексу України, перевезення пасажира з аеропорту, де сталася відмова у перевезенні, до аеропорту, з якого починається запропонований перевізником альтернативний маршрут, та від аеропорту альтернативної посадки до аеропорту, куди пасажир мав прибути рейсом, на який йому відмовлено у перевезенні, здійснюється за рахунок перевізника.

Відповідача-2, в порушення вимоги ст.104 Повітряного кодексу України, не запропонував позивачам альтернативний маршрут за рахунок перевізника. Тому суд вважає, що відповідач-2 має відшкодувати витрати позивачів на проїзд з аеропорту м. Будапешт до м. Києва.

Суд приймає до уваги заперечення відповідача-1 щодо того, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки рейс виконувався компанією Wizz Air Hungary Kft., яка є угорським перевізником.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу для задоволення позову в частині компенсації за відмову у перевезенні у розмірі 250 євро на кожного пасажира на загальну суму 1000 Євро, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на час подання позову становить 29 368 грн. 2 коп., в частині компенсації вартості 4- авіаквитків на загальну суму 9580 грн., в частині відшкодування вартості проїзду альтернативним шляхом з аеропорту м. Будапешт до м. Києва на загальну суму 1 932,02 грн., знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а позовні вимоги є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав . Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній собі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

У даному випадку позивачами доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями з боку відповідача, які це спричинили. Між тим, не в повній мірі обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, враховуючи глибину і тривалість моральних страждань, а також обсяги докладання зусиль для відновлення прав свобод внаслідок неправомірних дій відповідача-2, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з відповідача-2 на користь позивачів підлягає стягненню моральна шкода в сумі 10 000,00 грн. на кожного з повнолітніх позивачів, в тому числі по 5 000 грн. на користь кожного з неповнолітніх позивачів.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача-2 на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 15, 16, 23, 611, 908, 910, 920, 1167 ЦК України, ст.ст. 103, 104, 105 Повітряного кодексу України, Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року за № 735, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.12.2012 року за № 2219/22531, та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80-82, 141, 223, 263, 265, 273, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , його як представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Товариства з обмеженої відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна», Wizz Air Hungary Kft через представництво «Візз Ейр Хангарі КФТ.» про захист прав споживачів, відшкодування шкоди, стягнення компенсації та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Wizz Air Hungary Kft кошти матеріальної шкоди у розмірі - 40 860 грн. 22 коп. та кошти моральної шкоди в розмірі - 10 000 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_6 з Wizz Air Hungary Kft кошти моральної шкоди в розмірі - 10 000 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 як представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з Wizz Air Hungary Kft кошти моральної шкоди в розмірі - 10 000 грн.

Стягнути на користь держави з Wizz Air Hungary Kft кошти судового збору в розмірі - 640 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , його як представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , адреса проживання АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Товариства з обмеженої відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна», Wizz Air Hungary Kft через представництво «Візз Ейр Хангарі КФТ.» адреса знаходження: м.Київ, бульв. Т.Шевченка, 33-Б, 3 поверх.

Компанія Wizz Air Hungary Kft, адреса знаходження м.Будапешт, Угорщина, вул.Кьоер, 2/А, будівля В, поверхи 2-4, Н-1103.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

Повний текст виготовлено 21.10.2019 року