Провадження № 22-ц/824/9875/2019 Доповідач 2 інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 липня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Мережко М.В., Фінагеєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 25 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування та пені,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувсядо суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що 11 липня 2017 року між ним та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту № 250546912.17, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказував, що 24 січня 2018 року стався страховий випадок - пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за адресою м.Київ, пр-т С. Бандери 8 за участю застрахованого транспортного засобу «VolkswagenPolo» під керуванням водія ОСОБА_3 , який не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням та здійснив наїзд на відбійник. Відповідач був своєчасно повідомлений про настання страхового випадку і йому були надані всі документи, передбачені Договором страхування. Листом від 29 січня 2018 рокувідповідач повідомив позивача про продовження строку розгляду до 15 березня 2018 року, однак до цього часу він не отримував повідомлення про прийняте страховикомрішеннята не отримав страхового відшкодування.

Відповідно до звіту № 1149 від 15 березня 2018 року про оцінку автомобіля вартість відновлювального ремонту автомобіля «VolkswagenPolo» р.н. НОМЕР_1 внаслідок пошкодження в ДТП з урахуванням зносу складає 157912,59 грн. Франшиза за страховим випадком становить2220,20 грн. Вважає, що відповідач має сплатити страхове відшкодування у розмірі 155692,39 грн. (157912,59 - 2220,20) та вартість проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2200 грн. Окрім того, відповідач має сплатити за затримку виплати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки, але не більше 10% від суми боргу, що в даній справі становить 15569,23 грн. У зв`язку із наведеним просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у

- 2 -

розмірі 155692,39 грн., пеню у розмірі 15569,23 грн. та витрати на автотоварознавче дослідження в сумі 2200 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його позов задоволити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку доказів у справі, порушення судом норм матеріального права. Скарга мотивована тим, що суд дав невірну оцінку наявному у справі листу відповідача від 29 січня 2018 року, яким відповідач повідомив позивача про продовження строку розгляду його заяви до 15 березня 2018 року. Суд не врахував, що відповідач ні у відзиві, ні в судовому засіданні не заперечував факт звернення позивача у зв`язку із настанням страхового випадку. Суд не звернув уваги, що цим листом страховик не вимагав від позивача надання додаткових матеріалів, що у свою чергу свідчить про доведеність факту звернення позивача та надання ним всіх документів відповідачу для здійснення страхового відшкодування.

Відповідач ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 а є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 173461,62 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки їх недоведеністю. При цьому суд виходив із відсутності доказів звернення позивача до відповідача із заявою про виплату страхового і надання ним всіх документів, які дають підстави для такої виплати.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,

- 3 -

поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.990 ЦК України та ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту № 250546912.17, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

24 січня 2018 року на проспекті Степана Бандери 8 у м.Києві сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Volkswagen Polo» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який, порушивши п.12.1 ПДП, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням та здійснив наїзд на відбійник. Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 10 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

Також, судом встановлено, що листом від 29 січня 2018 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» повідомив позивача про продовження строку розгляду його заяви до 15 березня 2018 року, проте після цієї дати виплата позивачу страхового відшкодування не здійснена.

Як вище вказувалося пошкодження автомобіля «Volkswagen Polo» р.н. НОМЕР_1 сталося в період дії договору добровільного страхування № 250546912.17 від 11 липня 2017 року.

Згідно п. 8.2.14 вказаного договору страхувальник зобов`язаний надати страховику документи, передбачені п.11 договору, що стосуються страхового випадку та його наслідків.

У розділі 11 вказаного договору встановлено перелік документів для виплати відшкодування, зокрема: письмове повідомлення про настання страхового випадку, заява страхувальника на виплату страхового відшкодування, документ встановленої форми органів МВС, Державтоінспекції, слідчих або інших компетентних органів, постанова суду в адміністративній справі., довідка медичного закладу про відсутність алкогольного сп`яніння, акт огляду та фотографії пошкодженого автомобіля, документи, що підтверджують розмір збитків, понесених витрат (акт автотоварознавчого дослідження, калькуляція та оригінали рахунків за ремонт ТЗ).

Відповідно до п.11.20 документи, повинні бути надані страховику не пізніше 90

- 4 -

робочих днів з моменту настання страхового випадку.

За таких обставин, з огляду на умови договору та відсутність у справі доказів щодо надання позивачем відповідачу передбачених договором документів, необхідних для здійснення виплати, та їх відсутність в матеріалах справи, суд вірно відмовив у задоволенні позову.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду в частині недоведеності розміру збитку, завданого позивачу наслідок ДТП.

Згідно звіту № 1149 від 15 березня 2018 року про оцінку автомобіля вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Polo» р.н. НОМЕР_1 внаслідок пошкодження в ДТП з урахуванням зносу складає 157912,59 грн.

Суд вірно виходив з того, що даний звіт не є належним доказом, бо за умовами укладеного між сторонами договору страхування, розмір страхового відшкодування визначається виключно виходячи з проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на базі СТО «ФОП ОСОБА_5 », що відповідає пп. 10.2.3, 10.2.3.1 договору, згідно якого розмір збитків та умови виплати визначаються з урахуванням наведених нижче і зазначених у п.2 Договору умов: СТО ФОП ОСОБА_5 » - в розрахунок розміру страхового відшкодування включається вартість запасних частин, деталей обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначаються виключно виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО «ФОП ОСОБА_5 ».

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дав невірну оцінку наявному у справі листу відповідача від 29 січня 2018 року, яким останнійповідомив позивача про продовження строку розгляду його заяви до 15 березня 2018 року, що на думку позивача свідчить про надання всіх необхідних документів необгрунтовані.

Із вказаного листа відповідача вбачається лише факт звернення позивача до страховика з приводу страхового випадку, проте не вбачається, що до цього звернення додавалися будь-які передбачені договором страхування документи, необхідні для здійснення страхової виплати, як помилково вважає позивач.

При цьому колегія суддів враховує, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що 26 січня 2018 року до нього звернувся позивач з повідомленням про страховий випадок, який стався 24 січня 2018 року внаслідок зіткнення застрахованого автомобіля з дорожнім відбійником, проте жодних інших документів позивачем до матеріалів справи не було надано. Отже, із відзиву вбачається, що відповідач заперечує додання позивачем до повідомлення будь-яких документів.

Посилаючись на додання ним всіх необхідних документів до заяви, позивач під час розгляду справи так і не спромігся назвати, які саме документи він додав до заяви. Окрім того, всупереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивач не надав суду доказів про подання таких документів та не надав їх копії, як і не просив витребувати їх у відповідача.

Відхиляючи даний довід колегія суддів враховує, що як постанова про притягнення винуватця ДТП ОСОБА_3 до відповідальності винесена судом лише 10 квітня 2018 року, так і звіт № 1149 про оцінку вартості збитку автомобіля виконаний 15 березня 2018 року, тобто через кілька місяців після звернення позивача до страховика 26 січня 2018 року, що у свою чергу виключає можливість подання позивачем даних документів у січні 2018 року.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що суд не врахував, що відповідач ні у відзиві, ні в судовому засіданні не заперечував факт звернення позивача у зв`язку із настанням страхового випадку, як такі, що суперечать матеріалам справи і не спростовують висновків суду про недоведеність позовних вимог, оскільки для здійснення страхової

- 5 -

виплати необхідно додати документи, передбачені договором, в тому числі ті, які доводять розмір збиткувиходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО «ФОП ОСОБА_5 », чого не встановлено.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що на випадок пошкодження автомобіль застрахований на умовах СТО « ФОП ОСОБА_5 », а страхове відшкодування у сумі 155692,39 грн. визначене звітом про оцінку автомобіля № 1149від 15 березня 2018 року у досудовому порядку відповідачу не надавався та не є документом, на підставі якого проводиться розрахунок страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у позові, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: