РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомир у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Поліщук К.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Богунського районного суду м. Житомир справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, яка продовжує навчання, в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, починаючи з дня предявлення позову до суду та до закінчення ОСОБА_3 навчання у Київському інституті бізнесу та технології, тобто до 25 червня 2020 р. чи до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідача ОСОБА_2 є рідним батьком позивача ОСОБА_3 Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.05.2018 року стягувались аліменти з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та на її користь у звязку з навчанням, починаючи з 13.03.2018 року в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до 25.06.2018 року без урахування часу зимових та літніх канікул. 23.08.2018 року ОСОБА_3 є студентом Київському інституті бізнесу та технології.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 05.03.2019 р. на адресу суду було подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову, вказує на те, що перебуває в іншому шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей шкільного віку, які потребують постійних витрат. Згідно постанови державного виконавця ВП № 53270475 від 13.02.2018 року має борг по аліментам на утримання доньки ОСОБА_3, який станом на 01.01.2017 року становить 84470,98 грн. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.09.2018 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів. Окрім цього зазначає, що згідно довідки про доходи « 125 від 13.02.2019 року, за січень 2019 року з заробітної плати відраховано 4775,64 грн. на погашення боргу по аліментам, а відтак просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 1999 року по 16 січня 2001 року. В період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається в Житомирській філії ПВНЗ «КІБіТ» ТОВ, на денній формі навчання, строк навчання з 01.09.2018 року по 25.09.2020 року, загальна вартість навчання становить 27800 грн.

Відповідач є батьком дитини, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, працює, матеріально забезпечений, інших утримувачів немає.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв'язку з навчанням в можливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така потреба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням.

Відповідно до положення статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до положення статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Виходячи з того, що відповідач є працездатною особою, яка зобовязана та має можливість утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням в коледжі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2018 р. та до закінчення ОСОБА_3 навчання у Київському інституті бізнесу та технології, тобто до 25 червня 2020 р. чи до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнений при зверненні до суду від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 141, 150, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на нповнолітню дитину, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (03.12.1980 р. н., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_3, (05 січня 2000 р.н.) 1/8 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2018 р. та до закінчення ОСОБА_3 навчання у Київському інституті бізнесу та технології, тобто до 25 червня 2020 р. чи до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.03.2019 року.

Суддя І.Г. Перекупка