РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/5435/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/861/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.,

секретар судового засідання Пиляй І. С.,

учасники справи:

апелянт ОСОБА_1 ;

позивач ОСОБА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 ;

відповідач ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Воронюк Катерини Юріївни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2018 року в складі судді Першко О. О., ухвалене в м. Рівне Рівненської області, повний текст рішення складено 25 червня 2018 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він проживає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , де, окрім нього, зареєстровані батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4 .. З травня 2013 року відповідачі в квартирі не проживають, участі в її утриманні не беруть, не оплачують комунальні послуги, їх особистих речей в квартирі немає. В зв`язку з тривалою відсутністю відповідачів за місцем своєї реєстрації позивач змушений сплачувати підвищений розмір комунальних послуг, а тому виникла необхідність звернутися з даним позовом до суду.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2018 року вказаний позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 275 гривень 60 копійок.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано положеннями ст. 71 ЖК України, яка передбачає, що житлове приміщення за тимчасово відсутнім наймачем зберігається протягом шести місяців та обґрунтовано належними і достовірними доказами на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_4 з травня 2013 року в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, особистих речей в квартирі не має, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинить, а тому може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням в зв`язку з тривалою відсутністю без поважних причин. Судом також взято до уваги, що відповідачка ОСОБА_3 , яка також за місцем реєстрації була відсутня понад шість місяців, проте її відсутність була зумовлена поважними причинами, а саме роботою за межами України, та не втратила інтересу до спірного житла яке було її місцем проживання з 1988 року.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Воронюк К.Ю. оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що її довірителька є власником спірної квартири за договором купівлі-продажу від 15.12.2017р., укладеним із ОСОБА_2 .. Вказує, що рішення Рівненського міського суду від 20 червня 2018 року вже було предметом апеляційного перегляду і постановою Рівненського апеляційного суду від 30.10.2018 року частково задоволено апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасовано та в цій частині ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позову. Додає, що підставою такої відмови стало незалучення до участі у справі всіх осіб, на права та обов`язки яких може вплинути рішення у справі, зокрема ОСОБА_1 , котра на момент повторного розгляду справи в суді була власником квартири, проте не була учасником справи та не була залучена до її розгляду. Звертає увагу, що оскаржуване рішення впливає на права ОСОБА_1 , оскільки Рівненським міським судом відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління ЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування наказу та свідоцтва про право власності, визнання недійним договору купівлі-продажу квартири, і підставою цього позову стало те, що ОСОБА_6 не визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Стверджує, що факт непроживання відповідачки за місцем реєстрації з поважних причин у зв`язку з роботою за кордоном був судом установлений з показань свідків, а такий вид доказів для підтвердження факту роботи є неналежним. Додає, що відповідно до ст..16, 67 Трудового кодексу Російської Федерації (де працювала відповідачка), на підтвердження працевлаштування повинен бути наданий трудовий договір, тоді як покази свідків у якості підтвердження таких обставин порушують ст.. 78 ЦПК України. Акцентує увагу на тому, що про те, що ОСОБА_3 не втратила інтересу до квартири, також свідчили свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтвердили, що відповідачка пересилала кошти на утримання позивача і квартири, але це їм відомо зі слів інших осіб, і ці особи судом не допитувалися, що, в свою чергу, є порушенням ч. 2 ст.90 ЦПК України. Доводить, що у своїй заяві про скасування заочного рішення Рівненського міського суду від 09.08.2016р. ОСОБА_3 зазначає, що після її повернення в лютому 2017 року з Російської Федерації вона стала проживати у батьківській хаті в с. Могиляни, а квартиру залишила позивачу, і такі обставини вказують на те, що вона втратила інтерес до квартири. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 серпня 2016 року у справі № 569/5435/16-ц задоволено позов ОСОБА_10 ОСОБА_11 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 лютого 2018 року вказане заочне рішення скасоване.

В період між ухваленням заочного рішення та його скасуванням відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були зняті з реєстрацій у спірній квартирі, а вона сама приватизована позивачем та відчужена.

Як встановлено з пояснень апелянта, власником спірної квартири стала ОСОБА_1 внаслідок укладення із ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири. Матеріали справи також містять копії виписок з особового рахунку по опаленню спірної квартири станом на лютий 2018 року на ім`я ОСОБА_1 ..

Наведені обставини безспірно вказують на те, що час повторного розгляду справи спірна квартира перебувала у власності особи, яка не була учасником справи.

Відповідно до ч.3 ст.53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обовязки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

Треті особи можуть бути залучені до участі у справі також за заявою учасників справи (ч.1 ст.53 ЦПК України).

Підготовче судове засідання проведено судом першої інстанції 18 травня 2018 року. Клопотання від сторін про залучення власника квартири до участі у справі до суду не подавались, а останній з власної ініціативи його не залучив.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України, обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є прийняття судового рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення у зв`язку з вирішенням питання про права та обов`язки осіб, які не були залучені до участі в справі. На стадії апеляційного розгляду вирішення спору по суті прав та обов`язків ОСОБА_1 , яка звернулася з апеляційною скаргою та яка не була учасником справи в суді першої інстанції, не передбачене чинними цивільно-процесуальним законодавством, а оцінка доводів апеляційної скарги є передчасною, оскільки вони можуть бути предметом розгляду при новому розгляді справи у суді.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Воронюк Катерини Юріївни задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 липня 2019 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Хилевич С. В.

підпис Шимків С. С.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.