ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/933/19 Справа № 201/4420/17 Суддя у 1-й інстанції - Митошоп В.М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Пятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Соборна районна у м. Дніпрі рада, Пятихатська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Пятихатська районна державна адміністрації Дніпропетровської області, Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Соборна районна у м. Дніпрі рада про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

23 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа Соборна районна у м. Дніпрі рада про визначення місця проживання малолітньої дитини. Просила визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. разом з нею за адресою, Магдалинівський район, Дніпропетровська область, с. Котовка, вул. Кооперативна, буд. 42 (том 1 а.с.3-5).

17 липня 2017 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов, в якому просив визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1, залишивши сина на його утриманні та вихованні (том 1 а.с.115-123).

Рішенням Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_2 В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Соборна районна у м.Дніпрі ради, Пятихатської районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (том 2 а.с.22-27).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про визначення місця проживання дитини разом з батьком (том 2 а.с. 32-43).

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає обставинам у справі, оскільки ОСОБА_2 не може надати дитині належні умови проживання, так як будинок, в якому вона проживає їй не належить, тоді як іншого житла вона не має. Крім того, під час хвороби дитини, вона без поважних причин відмовлялась доглядати за нею. Мати не цікавилась і не цікавиться своєю дитиною, не надавала і не надає матеріальної допомоги йому на утримання дитини, не приймала і не приймає участі у його вихованні.

Крім того, в період його знаходження в службовому відрядженні, без його відома та погодження з ним, 20 червня 2016 року відрахувала сина з ясла-сад №378 та віддала до закладу освіти «Котівський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради», де навчаються діти з затримкою психічного розвитку, що негативно вплинуло на дитину. Причини, які переслідувала мати, коли влаштовувала дитину в інтернат, де діти перебувають протягом тижня, йому невідомі, але це свідчить про те, що мати не бажала займатися вихованням дитини щоденно, не бажала спілкуватися з ним, що є порушенням прав дитини.

Не погоджуючись з рішенням суду, Пятихатська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про визначення місця проживання дитини разом з батьком (том 2 а.с.51-63).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не врахував бажання дитини проживати разом з батьком. Також судом не враховано і те, що батько виявляє більшу увагу до дитини, турботу про неї, а прихильність дитини до батька, можливість створення належних умов для виховання, на даному етапі розвитку дитини, що буде максимально відповідати його інтересам.

Від ОСОБА_2, в порядку ст. 360 ЦПК України, надійшов відзив на апеляційну скаргу Пятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та апеляційну скаргу ОСОБА_1, який мотивовано тим, що більша матеріально-побутова забезпеченість не може прийматися судом до уваги, як вирішальна умова для розвязання спору про визначення місця проживання дитини та розлученням з матірю. Просила апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін (том 2 а.с.91-94).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2011 року по грудень 2016 року.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (том 1 а.с.10).

19.12.2016 року рішенням Пятихатського районного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання малолітньої дитини, разом з матірю (том 1 а.с.11-15).

Згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 року в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю та стягнення аліментів скасовано. Прийнято відмову ОСОБА_1, в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2, на утримання дитини та закрито провадження у справі в цій частині (том 1 а.с.16-17).

Згідно акту обстеження умов проживання від 03.02.2017 року за адресою с. Котовка, вул.Кооперативна, 42 Магдалинівського району Дніпропетровської області, слідує, що житло розміщене на 1 поверсі, 1 поверхового будинку, складається з 3-х кімнат. Для проживання малолітньої дитини є окрема кімната, повністю вмебльована необхідними меблями, є велика кількість дитячих іграшок, є місце для відпочинку, розвитку та виховання. В будинку є пічне та газове опалення, підведено електропостачання, меблі в охайному стані (том 1 а.с.18).

Згідно довідки-характеристики виданої виконкомом Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 на території Котовської сільської ради проживає разом з батьками. Загальна площа житлового будинку становить 37,9 кв.м., житлова площа-22,3 кв.м. Мають пай, який знаходиться в оренді. Сімя за місце проживання характеризується позитивно. ОСОБА_2 чемна та чуйна людина, стосунки в сімї дружні, мають підсобне господарство (том 1 а.с.19).

Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи виданої 31.03.2017 року № 13 Зорянською сільською радою Пятихатського району Дніпропетровської області ОСОБА_1, зареєстрований на території сільської ради по вул.Нова, 5 в с.Зоря Пятихатського району Дніпропетровської області з 31.03.2017 року. Малолітній ОСОБА_3, проживає разом з батьком ОСОБА_1, за місцем його реєстрації. (том 1 а.с.32,33), згідно домової книги ОСОБА_1 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3 з 29.11.2017р. (том 2 а.с.14-17), згідно довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_3 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4 з 12.12.2017р. (том 2 а.с.18).

Згідно довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 3 «Малятко» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 05.09.2016 року відвідує вказаний навчальний заклад. Протягом відвідування дитиною дошкільного закладу, ним опікується один батько, мати в дошкільному закладі не зявлялась. Попереджень від батька щодо заборони спілкування матері з дитиною чи її права забрати дитину з дошкільного закладу не було (том 1 а.с.34,193).

Згідно довідки про склад сімї виданої Зорянською сільською радою Пятихатського району Дніпропетровської області №275 від 04.04.2017 року ОСОБА_1, має склад сімї сина ОСОБА_3 (том 1 а.с.35).

Згідно листа ГУНП в Дніпропетровській області від 09.11.2016р. 09.07.16р., 24.07.16 р., 30.08.16р., 04.09.16р. зареєстровано звернення за телефоном 102 повідомлення, що ОСОБА_1 самовільно забрав спільну дитину ОСОБА_3 та не дає бачитися з дитиною (том 1 а.с.178).

Згідно листів від 30.08.16р., 13.09.16 р. - ОСОБА_2 зверталася до ГУНП в Дніпропетровській області, служби в справах дітей Соборної в місті Дніпро ради про порушення її батьківських прав ОСОБА_1, який самовільно забрав їх спільну дитину ОСОБА_3 (том 1 а.с.176,177).

Згідно заяв про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст.146 ч.2, ч.3 ст.382 КК України ОСОБА_1, - ОСОБА_2, зверталася з відповідними заявами до прокуратури Дніпропетровської області, Головного управління НП Дніпропетровської області, Управління внутрішньої безпеки в Дніпропетровській області Департаменту внутрішньої безпеки НП України 17.03.2017р. (том 1 а.с.37-39, 42-44, 47-49).

Згідно висновку служби у справах дітей Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 11.07.2017 року №250, вирішено визначити можливим місцем проживання малолітнього ОСОБА_3, в сімї матері ОСОБА_2, за адресою вул.Кооперативна,буд.42 в с.Котовка, Магдалинівського району Дніпропетровської області (том 1 а.с.103,110).

Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Пятихатської районної державної адміністрації від 14.12.2016 року рекомендовано Пятихатській районній державній адміністрації надати висновок про доцільність визначення місця проживання дитини разом з батьком ОСОБА_1, при цьому не перешкоджаючи матері дитини ОСОБА_2, брати участь у вихованні і спілкуванні з дитиною (том 1 а.с.124-125).

Згідно витягу з протоколу №13 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Пятихатській РДА та копії висновку Пятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, разом з батьком ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1, при цьому не перешкоджаючи матері дитини ОСОБА_2, брати участь у вихованні і спілкуванні з дитиною (том 1 а.с.126-127,128-129).

Згідно довідки обласної клінічної лікарні від 27.05.2016 р., листка про тимчасову непрацездатність від 06.06.2016 р., листка непрацездатності від 03.07.2017 року про тимчасове звільнення від роботи по догляду за хворою дитиною виданої ОСОБА_1, згідно якої в період з 25.05.2016 р. по 27.05.2016 р. ОСОБА_3, перебував на лікуванні, за яким здійснював необхідний догляд після проведення хірургічного лікування його батько ОСОБА_1 (том 1 а.с.130, 131,132).

Згідно заяви ОСОБА_2, від 20.06.2016 року та направлення №2063 від 30.05.2016 року для зарахування дітей до навчально-реабілітаційного центру та спеціальної школи-інтернату обласного підпорядкування, остання віддала сина ОСОБА_3 до закладу освіти «Котівський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради», де навчаються діти з недорозвиненням мовлення ІІІ-рівня (том 1 а.с.133,134).

Згідно характеристики на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, останній відвідує дошкільний заклад №3, «Малятко» з 05.09.2016 року систематично, ним опікується батько, інколи дідусь (по лінії батька). Хлопчик завжди охайно і чисто одягнений, доглянутий. Під час приймання їжі видно, що дитина в домашніх умовах харчується добре. Зовні дитина розвивається згідно віку. У хлопчика у повній мірі сформовані навички самообслуговування. Дитина позитивну відгукується на обох батьків: і на маму і на тата, хоча на розмову про тата реагує з більшою теплотою та прихильністю. Дуже рухливий, досить швидко реагує на навколишні події (том 1 а.с.135-136,194-195).

Згідно заяви від 06.04.2017 року ОСОБА_1, звернувся до органу опіки та піклування Магдалинівської РДА Дніпропетровської області та органу опіки та піклування Пятихатської РДА Дніпропетровської області з проханням запросити ОСОБА_2 на засідання комісії (том 1 а.с.137,138).

Згідно довідки про доходи виданої Головним управління національної поліції в Дніпропетровській області від 10.04.2017 року ОСОБА_1, працює в ГУНП в Дніпропетровській області займає посаду співробітника, його заробітна плата за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року за винятком аліментів, які останній сплачує від першого шлюбу складає 49 477 грн.48 коп. (том 1 а.с.139).

Згідно розпорядження голови Пятихатської районної державної адміністрації від 29.05.2017 року про визначення способів участі ОСОБА_2. у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею, слідує, що ОСОБА_2 визначено дні та час спілкування з малолітнім ОСОБА_3 щотижня з 18.00 год., пятниці до 18.00 год.. неділі за місцем проживання матері у інші дні тижня за домовленістю з батьком дитини, враховуючи стан здоровя дитини, зобовязавши матір ОСОБА_2, своєчасно повертати дитину в родину батька ОСОБА_1 (том 1 а.с.140).

Згідно довідки КЗ «Пятихатський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 12.07.2017 року за медичною допомогою до сімейного лікаря при погіршенні стану здоровя ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, звертався батько дитини ОСОБА_1 (том 1 а.с.141).

Згідно службової характеристики на ОСОБА_1, останній з грудня 2016 року займає посаду начальника Пятихатського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, за період роботи на займаній посаді зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінно виконує службові обовязки, у колективі користується авторитетом, у спілкуванні з громадянами доброзичливий, порушень дисципліни і законності не допускає, здатен переносити психологічні та фізичні навантаження та труднощі в роботі, працює не рахуючись з власним часом (том 1 а.с.196).

Згідно актів обстеження умов проживання від 11.08.2017 року та 26.09.2017 року за адресою м.Пятихатки по вул.Удільна,152/а Дніпропетровської області ОСОБА_1, слідує, що житловий будинок складається з трьох кімнат, умови проживання задовільні, проведене водопостачання, мається газове та пічне опалення, в будинку здійснюються ремонтні роботи. Дитина має окрему спальню кімнату, яка обладнана всім необхідним для проживання дитини. В будинку проживає ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3. Відносини між батьком та сином хороші, теплі, доброзичливі, батько створив усі належні умови для проживання дитини (том 1 а.с.197,220).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 являється власником житлового будинку по вул.. Удільна 152А м. Пятихатки Дніпропетровської області з 28.11.2017р. (том 2 а.с.9-11).

Задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи у задоволені зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що з метою забезпечення інтересів малолітньої дитини, повноцінного догляду, виховання та піклування про дитину слід визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Згідно зі ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обовязків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема проживати де завгодно, унаслідок чого батько дитини не буде мати змоги брати участь у її вихованні.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 19 СК України та ст. 81 ЦПК України суд здійснює перевірку висновку органу опіки та піклування на предмет обґрунтованості й повноти та може з ним не погодитись, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини.

Законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України).

Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Зазначені вище положення закону повинні бути застосовані у кожній конкретній справі, виходячи з її обставин та інтересів дітей.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

В судовому засіданні 20 липня 2018 року, колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області, вислухавши думку дитини під час проведення співбесіди з малолітнім, зясувала, що дитина завжди проживала в повній сім'ї, проживаючи на теперішній час з батьком сумує за матір'ю. Зазначає, що між ними дуже теплі стосунки та бажає, щоб мати дбала про нього годувала, купала його, спілкувалася з ним.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що відповідно до висновку практичного психолога та соціального педагога КЗ Дніпропретровський центр соціально-психологічної допомоги Дніпропетровської обласної ради № 111 від 31 серпня 2018 року психологічно комфортніше проживати ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_2, так як у нього встановлені емоційно-теплі та довірливі відносини з нею. ОСОБА_2 має конкретні та чіткі плани щодо здоров'я та всебічного розвитку дитини.

За таких обставин, суд першої інстанції, в контексті першочергового врахування саме інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, правильно встановив, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю, що відповідає принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. У матеріалах справи відсутні відомості, які перешкоджають ОСОБА_2 проживати разом із малолітнім сином.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 самоусунулась, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків з виховання, утримання, розвитку та створенню належних умов щодо свого малолітнього сина, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, оскільки скаржник не скористався наданими йому процесуальними правами визначеними ст.81 ЦПК України для спростування обставин, що обґрунтовують заявлені вимоги. У той же час, у судовому засіданні встановлено та доведено, що ОСОБА_1 створюються перешкоди у спілкуванні матері з сином, що підтверджується неодноразовими зверненнями ОСОБА_2 до ГУНП в Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області та Управління внутрішньої безпеки в Дніпропетровській області Департаменту внутрішньої безпеки НП України, відповідні звернення свідчать про те, що між сторонами існує спір щодо місця проживання дитини, з урахуванням психоемоційного стану дитини, поведінки та емоційного стану позивачів, варто зазначити, що ОСОБА_2 не втратила інтересу до малолітньої дитини, проте має істотні перешкоди у спілкуванні з нею.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ухвалюючи рішення, судом першої інстанції залишено поза увагою висновок комісії з питань захисту прав дитини при Пятихатській РДА та копії висновку Пятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, яким вирішено залишити малолітнього ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька ОСОБА_1 та на підставі якого, ОСОБА_2 визначено дні та час спілкування з малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не підлягають задоволенню та спростовуються положеннями ч. 6 ст. 19 СК України, за змістом яких суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно зазначив, що батько малолітньої дитини має позитивні характеристики, створює належні побутові умови для проживання дитини, однак займає посаду начальника Пятихатського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та велику кількість часу приділяє увагу професійній діяльності, що визнано останнім і в судовому засіданні, а тому проживання дитини малолітнього віку з матірю є таким, що відповідає інтересам дитини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про, те що судом дискриміновано його професійну діяльність у звязку із великою кількістю часу, яку він приділяє роботі, є надуманими та такими, що не мають правового обґрунтування, у розумінні положень ч.1 ст.82 ЦПК України, оскільки факт надмірної зайнятості на роботі, ним не заперечувався в судовому засіданні першої інстанції, тоді як згідно положень ч.2 ст.81 ЦПК України, обовязок навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце, покладено саме на позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 віддала малолітнього сина до закладу освіти «Котівський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради», де навчаються діти з затримкою психічного розвитку, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що вищезазначений заклад освіти спеціалізується на навчанні дітей з недорозвиненням мовлення ІІІ-рівня, тоді як згідно висновку практичного психолога та соціального педагога КЗ Дніпропретровський центр соціально-психологічної допомоги Дніпропетровської обласної ради № 111 від 31 серпня 2018 року у ОСОБА_3 спостерігаються проблеми у мовленні (неправильне вимовляння шиплячих та свистячих звуків), що свідчить про недосконалість когнітивного розвитку згідно віковим нормам дитини, тому є необхідність звернутися до логопеда-дефектолога та дитячого невролога, оскільки проблеми мовлення та прояви гіперактивності заважають дитині у комунікації з однолітками та не сприяють навчально-пізнавальному процесу.

Доводи апеляційної скарги про відмову у призначенні судової комплексно-психіатрічної експертизи, з цих же підстав не підлягають задоволенню та не заслуговують на увагу суду.

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості пред'явити позов про зміну місця проживання малолітньої особи, яке визначене рішенням суду, про що свідчить тлумачення норм сімейного законодавства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 758/10772/16-ц зроблено висновок, що у разі зміни обставин, повязаних із віком дитини, при наявності спору між батьками як мати дитини, так і батько не позбавлені можливості звернення до суду із позовом про визначення місця проживання дитини.

Доводи апеляційної скарги Пятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не врахував бажання дитини проживати разом з батьком, так само як і те, що батько виявляє більшу увагу до дитини, турботу про неї, а прихильність дитини до батька, можливість створення належних умов для виховання, на даному етапі розвитку дитини, що буде максимально відповідати його інтересам, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Вирішуючи спір, суд з'ясував узагальнені причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, на підставі яких дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, тоді як доводи апеляційної скарги зводяться до з'ясування взаємовідносин між сторонами, що не впливають на правильність встановлених судом фактичних обставин справи та його висновків.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Пятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді