Справа № 598/1109/18
провадження № 2/598/66/2019
РІШЕННЯ

іменем України

"27" березня 2019 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Довбуш М.Ю.

за участю позивача ОСОБА_2,

представника позивачів адвоката ОСОБА_3

представника відповідачів адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Збаразька міська рада Тернопільської області,-

встановив:

До суду звернулись ОСОБА_2, ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Збаразька міська рада Тернопільської області.

Зокрема, позивачі просять визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул.Довга, 13 в м.Збараж Тернопільської області, серії ЯД №1955693 виданий Збаразькою міською радою 01 березня 2007 року на ОСОБА_7 та ОСОБА_8, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 63, кадастровий номер :02:004:0074.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 15 по вул.Довга в м.Збараж Тернопільської області. ОСОБА_5 є власником житлового будинку № 17 по вул.Довга в м.Збараж. Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є співвласниками по Ѕ частині житлового будинку №13 по вул.Довга в м.Збараж та співвласниками земельної ділянки за даною адресою. Рішенням Збаразької міської ради № 866 від 22 жовтня 2014 року дано дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для передачі її у власність загальною площею 0,125 га по вул.Довга, 17 м.Збараж, в тому числі: 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової і громадської забудови та 0,025 га для ведення особистого селянського господарства. Надалі ОСОБА_5 Збаразьким районним виробничим відділом Тернопільської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. 25 липня 2017 року вказану документацію із землеустрою вона подала до державного кадастрового реєстратора відділу у Збаразькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області яким було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через невідповідність електронного документа вимогам, а саме: перетин ділянки з ділянкою :02:004:0074 - площа співпадає на 0,6714 %. Відповідачі ОСОБА_6І, та ОСОБА_9 не надають згоди на приведення у відповідність належного їм Державного акту на право власності на землю. Щодо позову ОСОБА_2, то актом обстеження її земельної ділянки від 02 березня 2012 року встановлено, що наявного заїзду чи проходу на місцевості до належного їй житлового будинку немає, згідно технічної документації на будинковолодіння № 15 заїзд до житлового будинку був наявний через загальне подвіря будинковолодіння № 13. Враховуючи викладене, позивачі звернулись до суду із даним позовом, оскільки право власності відповідачів на вказану земельну ділянку згідно Державного акту істотно порушує права позивача ОСОБА_10 на володіння та користування належним їй житловим будинком та право позивачки ОСОБА_5 на приватизацію земельної ділянки.

У відзивах на позов відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зазначають, що вони є власниками квартири № 1 та № 2 в будинку № 13 по вул.Довга м.Збараж та співвласниками по Ѕ частині земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою. На підставі заяви ОСОБА_5 від 16.11.2012р. про погодження меж між будинковолодіннями № 17 та № 13 по вул.Довга в м.Збараж комісіє Збаразької міської ради актом узгодження меж від 27.11.2012р. констатовано, що межа між даними будинковолодіннями не порушена. На підставі заяви позивачки ОСОБА_2 від 21.02.2012р. про відсутність проходу чи проїзду, комісія Збаразької міської ради актом обстеження земельної ділянки від 02.03.2012р. встановила, що земельна ділянка, яка виділена для обслуговування будинку № 13 по вул.Довга в м.Збараж передана у спільну часткову власність, а заїзду чи проходу до будинку № 15 по вул.Довга немає. Комісія вважає необхідним укладення договору сервітуту на проїзд до будинку № 15. Земельна ділянка належить ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі Державного акту серії ЯД № 195693. При виготовлені технічної документації ОСОБА_5, згідно акту узгодження меж суміжних землекористувачів, вона не заявляла будь-яких претензій. Враховуючи наведене відповідачі вважають, що в задоволенні даного позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов, а також просив застосувати строк позовної давності, оскільки ОСОБА_5 було відомо про факти які вона зазначає в позові ще 27 листопада 2012 року при завірені акту узгодження меж будинковолодіння, а ОСОБА_2 було відомо про оскаржувані нею факти ще 02.03.2012р. при завірені акту обстеження земельної ділянки.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні просили позов задовольнити з підстав наведених в ньому.

Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог вважає, що позов до задоволення не підлягає. Рішення про передачу землі на підставі якого був виданий спірний Державний акт є законним.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивач ОСОБА_5 є власником житлового будинку, що розташований по вул.Довга № 17 в м.Збараж Тернопільської області, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 15 листопада 1999 року (а.с.19).

Рішенням чотирнадцятої сесії шостого скликання Збаразької міської ради №866 від 22.10.2014р. дано дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для передачі її у власність загальною площею 0,125 га по вул.Довга, 17 м.Збараж, в тому числі: 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової і громадської забудови та 0,025 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.19).

Актом узгодження меж будинковолодінь № 17 та № 13 по вул.Довга в м.Збараж від 27 листопада 2012 року констатовано, що межі будинковолодінь не порушені (а.с.21).

Вказаний акт затверджений рішенням виконкому Збаразької міської ради №305 від 25.12.2012р. (а.с.20).

Рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-017 від 01 серпня 2017 року ОСОБА_5 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через невідповідність електронного документа встановленим вимогам, а саме перетину ділянки із ділянкою кадастровий номер :02:004:0074, площа співпадає на 0,6714%, а також знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Рекомендовано звернутись до розробника документації із землеустрою для усунення перетину ділянок (а.с.32).

Позивач ОСОБА_2 (д.п.Лисогір) М.Я. є власником житлового будинку, що розташований по вул.Довга № 15 в м.Збараж Тернопільської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15761970 та свідоцтвом про шлюб (а.с.33, 36).

Актом обстеження земельної ділянки від 02.03.2012р. встановлено, що земельна ділянка, яка відведена для будівництва і обслуговування будинковолодіння № 15 не приватизована. Наявного заїзду чи проходу на місцевості до даного житлового будинку немає. Згідно технічної документації на вказаний будинок заїзд до нього був наявний через загальне подвіря будинковолодіння № 13 (а.с.34).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №195693 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є співвласниками по Ѕ частині земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд площею 0,10 га, що розташована по вул.Довга, 13 в м.Збараж Тернопільської області, на підставі рішення Збаразької міської ради № 475 від 29 грудня 2003 року. На підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2012р. Ѕ частина вказаної земельної ділянки, що належала ОСОБА_8 належить ОСОБА_6 (а.с.154).

Із копії генплану забудови земельної ділянки по вул.Довга, 13 в м.Збараж вбачається заїзд до даного будинку, однак на ньому не відмічено і не зазначено, що вказаний заїзд також є заїздом до будинку № 15 по вул.Довга, оскільки сам будинок там не зазначений, як і інші сусідні будинки, що унеможливлює встановити чи є ще інші наявні заїзди до будинку № 15 (а.с.73). Генплан забудови земельної ділянки по вул.Довга,15 м.Збараж позивачем представлено не було.

Відповідно до ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом.

За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 про скасування спірного Державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки вона накладається на її земельну ділянку, а тому земельну ділянку відповідачів слід привести у відповідність для усунення перетину ділянок, суд вважає, що дані вимоги з цих підстав до задоволення не підлягають, оскільки спірний державний акт є першочерговим і позивачем не доведено належними доказами, що саме земельна ділянка відповідачів накладається на її земельну ділянку, не зазначено чому вона не може привести свою земельну ділянку у відповідність із наявними межами, нею також не доведено, що спірна земельна ділянка відповідачів була протиправно збільшена у розмірах внаслідок чого ділянки накладаються, чи була отримана з порушенням чинного законодавства.

Позивачем ОСОБА_2 на доведено належними доказами, що до її будинковолодіння по вул.Довга 15 в м.Збараж наявний проїзд лише через земельну ділянку відповідачів, не було представлено генплану її земельної ділянки, технічної документації, що унеможливлює встановити відсутністю іншого заїзду, а суд сам не вправі витребовувати докази. Питання про встановлення земельного сервітуту позивач ОСОБА_2 не заявляла.

Захичаючи права позивачів, суд не вправі і порушувати права відповідачів по справі, які є співвласниками земельної ділянки по вул.Довга, 13 в м.Збараж набутої ними на законних підставах та як первинно зареєстрованих власників.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог, заслухавши сторони, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю, оскільки позивачем ОСОБА_2 не доведено, що лише через земельну ділянку ОСОБА_7 та ОСОБА_6, що розташована по вул.Довга, 13 наявний проїзд до належного їй будинковолодіння за № 15 по вул.Довга м.Збараж, а позивачем ОСОБА_5 не доведено, що вказана земельна ділянка накладається на її земельну ділянку по вул.Довга, 17 м.Збараж і її порушення право підлягає захисту саме визнанням недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачів, оскільки вона може привести свою ділянку у відповідність із наявними межами.

Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне стягнути з позивачів в користь відповідачів понесені ними судові витрати, а саме в користь ОСОБА_7 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 01.08.2018р. (а.с.88) та в користь ОСОБА_6 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 31.07.2018р. (а.с.107) адвоката ОСОБА_4.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Збаразька міська рада Тернопільської області відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: вул.Довга, 15 м.Збараж Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1) в користь ОСОБА_7 (адреса реєстрації: вул.Довга, 13 м.Збараж Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2) та ОСОБА_6 (адреса реєстрації: вул.Довга, 13 м.Збараж Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_3) по 1500 (одна тисяча пятсот) гривень понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 (адреса реєстрації: вул.Довга, 17 м.Збараж Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_4) в користь ОСОБА_7 (адреса реєстрації: вул.Довга, 13 м.Збараж Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2) та ОСОБА_6 (адреса реєстрації: вул.Довга, 13 м.Збараж Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_3) по 1500 (одна тисяча пятсот) гривень понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ А.І.Левків