Справа № 702/859/18
Провадження № 2/702/18/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області :

під головуванням судді: Мазай Н. В.

за участю секретаря судових засідань : ОСОБА_1

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

відповідача : ОСОБА_4

представника відповідача : ОСОБА_5

представники третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Поділля Агропродукт»: не з»явились

розглянув у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

У жовтні місяці 2018 позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним договору оренди землі від 28.01.2018, що укладений між ОСОБА_6 та відповідачем.

На обґрунтування позову зазначив, що після смерті 07.03.2018 ОСОБА_6 він успадкував належну спадкодавцю на момент смерті земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0277 площею3,0958 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовується в адміністративних межах Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області.

Під час реєстрації набутого у власність в порядку спадкування майна дізнався про те, що незадовго до смерті ОСОБА_6 передав земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0277 в користування на умовах оренди відповідачу, про що 28.01.2018 уклав оспорюваний договір.

Вважає, що в момент вчинення правочину ОСОБА_6 в силу стану здоров'я не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, наслідком чого може бути його недійсність.

Ухвалою від 11.12.2018 позовна заява прийнята до розгляду та у справі відкрито загальне позовне провадження.

У заперечення проти позову відповідач 26.12.2018 звернувся до суду з відзивом, в якому зазначив, що заявлена вимога не може бути задоволена судом, оскільки в момент вчинення оспорюваного договору ОСОБА_6 перебував у здоровому глузді, чітко усвідомлював свої дії і на стан здоров'я не скаржився. Його волевиявлення на укладення правочину було вільним і відповідало його волі.

21 січня 2019 року за клопотанням представника позивача до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучене Товариство з обмеженою відповідальністю Поділля Агропродукт.

Заявою від 08.02.2019 позивач уточнив заявлену вимогу і підстави позову доповнив доводами про те, що в оспорюваному правочині орендна плата визначена всупереч вимогам чинного законодавства, а відсутність чітких даних про якість товару, який повинен передавати орендар як орендну плату, свідчить про фіктивність договору.

У поданих 15.02.2019 доповненнях до відзиву відповідач вказав, що належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження наведених у позовній заяві та заяві про її уточнення обставин позивачем не надано. Усі твердження є припущенням позивача, а тому заявлена вимога задоволенню не підлягає.

25.02.2019 сторони звернулись до суду зі спільною заявою, якою просили затвердити укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мирову угоду.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що сторони дійшли згоди про те, що ОСОБА_2 повністю відмовляється від своїх позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 29.01.2018, а правовідносини з приводу використання земельної ділянки відповідачем врегульовуються у спосіб, який виходить за межі позовних вимог.

Зокрема, оспорюваний правочин підлягає достроковому розірванню 01.09.2019 і позивач ОСОБА_2 бере на себе зобов'язання не перешкоджати відповідачу ОСОБА_4 користуватись земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0277 площею 3,0958 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовується в адміністративних межах Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області до 01.09.2019.

При цьому, ОСОБА_4 до 15.04.2019 зобов'язується сплатити ОСОБА_2 плату за користування земельною ділянкою в розмірі 12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень (без врахування суми земельного податку та податку на доходи фізичних осіб) та до 01.09.2019 передати земельну ділянку позивачу, внаслідок чого оспорюваний договір припиняє свою дію 01.09.2019.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали заяву про затвердження мирової угоди.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що сторона позивача вважає даний договір недійсним до затвердження судом мирової угоди, у разі її не затвердження розгляд справи буде продовжено. Вважає, що у інший спосіб захистити порушені права позивача крім як затвердження мирової угоди неможливо. Повідомила про те, що третя особа користується спірною земельною ділянкою, за їх відповіддю на її запит, на підставі усної домовленості.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні подану спільну заяву про затвердження мирової угоди підтримали повністю та просять її задоволити та затвердити мирову угоду.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що користування спірною земельною ділянкою третьою особою не зареєстровано у встановленому законом порядку.

В підготовче судове засідання представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не з»явилися. Про дату, час та місце підготовчого розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність. У вирішенні клопотання щодо спільної заяви сторін про затвердження мирової угоди покладаються на розсуд суду.

Перевіривши викладені у мировій угоді обставини суд дійшов таких висновків. Згідно ч.1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч.5 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Предметом позову в даній справі є договір оренди земельної ділянки, що укладений між спадкодавцем ОСОБА_6 та відповідачем, який позивач просить визнати недійсним, у зв'язку з недотриманням вимог ст. 203, 225 ЦК України в момент укладення.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що на відмову позивача у позові сторони беруть на себе зобов'язання, які виходять за межі заявлених вимог, і врегульовують правовідносини у такий спосіб.

Договір оренди землі від 29.01.2018 підлягає достроковому розірванню з 01.09.2019, ОСОБА_2 зобов'язується не перешкоджати ОСОБА_4 до 01.09.2019 користуватись земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0277 площею 3,0958 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовується в адміністративних межах Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, а ОСОБА_4 до 15.04.2019 повинен сплатити ОСОБА_2 плату за користування земельною ділянкою в розмірі 12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень (без врахування суми земельного податку та податку на доходи фізичних осіб).

Інтереси ТОВ Поділля Агропродукт, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, складена позивачем та відповідачем мирова угода не врегульовує.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Наведені умови мирової угоди дають підстави для висновку, що вони спрямовані на приховування іншого правочину - розірвання оспорюваного договору оренди земельної ділянки, порядок укладення якого визначається Законом України Про оренду землі, іншими спеціальними нормативно - правовими актами та врегульовано самим оспорюваним Договором, а отже не стосуються предмету спору.

У запропонований позивачем і відповідачем спосіб оспорюваний правочин не може бути приведений у відповідність до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Мирова угода є лише спрощеною процесуальною формою вирішення спору, а в даному випадку спір по суті не вирішується. Відмова позивача від позову не свідчить про відсутність у позивача права вимоги. В даному випадку сторонами фактично підмінено поняття "відмови від позову" поняттям "мирова угода". При цьому суд враховує, що заява позивача про відмову від позову (п.2 мирової угоди) повинна бути безумовною, тобто сторона не має права ставити свою процесуальну дію в залежність від будь-яких обставин чи дій іншої сторони.

Позовні вимоги мотивовані крім іншого відсутністю вільного волевиявлення сторони на підписання оспорюваного договору, а зміст мирової угоди стосується лише внесення змін до вказаного договору, порядок внесення яких врегульовано ЗУ « Про оренду землі» та самим договором. Тому, суд вважає, що умови мирової угоди не усувають порушень вимог чинного законодавства, які були допущені згідно позицій позивача, на момент укладення договору.

Крім іншого, суд враховує, що у наданій на затвердження мировій угоді нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і її умови не пов'язані зі спірними правовідносинами та не приведуть до усунення конфлікту з урахуванням позиції позивача в конкретній справі оскільки фактично спрямовані на вирішення питання про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, внесення змін в оспорюваний договір стосовно його істотних умов, що не є предметом спору у даній справі.

Також як підставу для відмови у затвердженні мирової угоди суд враховує відсутність у ній прав та обов'язків третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Суд критично оцінює посилання представника позивача на неможливість захисту прав позивача у даній справі в інший спосіб, крім затвердження поданої сторонами мирової угоди, оскільки питання дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, погодження істотних умов договору, зокрема розміру орендної плати, як і внесення в нього змін унормовано ЗУ « Про оренду землі» та самим оспорюваним Договором.

Керуючись ст. 207, 259-260, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в затвердженні поданої 25 лютого 2019 року ОСОБА_2 і ОСОБА_4 мирової угоди у справі №702/859/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди землі від 29.01.2018.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.В. Мазай