Єдиний унікальний номер 233/4416/18 Номер провадження 22-ц/804/1702/19
Доповідач Санікова О.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Космачевської Т.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі №5 в м. Бахмут цивільну справу №233/4416/18

за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання договору оренди землі переукладеним

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2019 року

(суддя Мартиненко В.С., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Костянтинівка Донецької області, повний текст рішення виготовлений 15 квітня 2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ПрАТ «АПК-Інвест» звернулось до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог посилалось на те, що 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 30 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської сільської ради під номером 995, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в оренду позивачу земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, належну їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого 30.08.1996 року Костянтинівською районною державною адміністрацією. ПрАТ «АПК-Інвест» виконує свої зобов`язання за договором оренди, сплачуючи на користь відповідача орендну плату.

ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 . Про вказані обставини ОСОБА_1 ПрАТ «АПК-Інвест» не повідомила та в порушення умов договору оренди 17.01.2018 року уклала з ОСОБА_2 договір оренди землі, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 24464803. Об`єктом вказаного договору є земельна ділянка, яка не вибувала з 22 березня 2012 року з користування ПрАТ «АПК-Інвест» та в теперішній час засіяна та обробляється ним.

20.09.2018 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір міни № 1552, предметом якого стала земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 4,43 га. На підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 17.01.2018 року право оренди ОСОБА_2 було припинено, про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення речового права. Незважаючи на викладені обставини вважає, що договір оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року не припинено та на виконання вимог закону та договору має бути визнаним переукладеним саме з ОСОБА_1 з часу отримання нею права власності на земельну ділянку - 17.01.2018 року, оскільки орендодавець ухиляється від виконання вимог закону та договору щодо його переукладання з орендарем.

ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 4,43 га, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право оренди за яким зареєстровано державним реєстратором Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17 січня 2018 року за номером запису 24464803 та визнати переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року між приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 на договір оренди землі з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 4,43 га на тих самих умовах, що раніше укладений, починаючи з дати реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (17.01.2018 р.) у редакції, що додається; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2019 року позов приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання договору оренди землі переукладеним задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 4,43 га, укладений 17 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право оренди за яким зареєстровано державним реєстратором Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17 січня 2018 року за номером запису 24464803.

Визнано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 4,43 га, за орендарем приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладеного між приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , зареєстрованого 30 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 995.

В частині позовних вимог щодо визнання договору оренди землі переукладеним відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1841 (однієї тисячі вісімсот сорока однієї) гривні 50 копійок з кожного..

В апеляційній скарзі ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» щодо визнання договору оренди землі переукладеним та прийняти у цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» посилається на порушення судом приписів ч.1 ст. 263 ЦПК України щодо його прийняття на засадах законності, обґрунтованості та верховенства права, з огляду на порушення судом першої інстанції під час його винесення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права та невідповідності висновків, викладених у рішення обставинам справи, а саме наявним в матеріалах справи письмовим доказам, адже зі змісту договору оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року, укладеного між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , а саме абзацу 7 пункту 2.3 та п. 3.1 вбачається обов`язок ОСОБА_1 щодо повідомлення про виділення земельної ділянки в натурі на місцевості та щодо переукладення договору оренди; висновки суду щодо відсутності волевиявлення ОСОБА_1 на переукладення договору оренди не відповідають фактичним обставинам справи та свідчать про неправильне застосування положень частини 5 статті 31 Закону України «Про оренду землі» та абзацу 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі», адже вказане волевиявлення було реалізовано останньою саме 22.03.2012 року в момент укладення договору оренди земельної частки (паю); апелянт зауважує про недобросовісність поведінки ОСОБА_1 , адже добросовісність (п.6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення; щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права: обраний судом спосіб захисту порушеного права позивача не відповідає вимогам щодо ефективного засобу юридичного захисту, передбаченого вимогами ст. 5 ЦПК України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; вирішено питання щодо вимоги, яка не заявлялася позивачем та не вирішено спір по суті однієї із заявлених вимог; зміна судом першої інстанції за власною ініціативою способу захисту порушених прав позивача, а саме визнання судом права оренди земельної ділянки позивача за договором оренди земельної частки (паю), замість визнання переукладеним договору оренди земельної частки (паю) на договір оренди земельної ділянки, є таким що суперечить прямій нормі закону, а саме абзацу 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі», оскільки вказані положення містять імперативну норму про те, що у випадку виділення земельної ділянки в натурі на місцевості договір оренди земельної частки (паю) переукладається; апелянт посилається також на те, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача не є ефективним без визнання переукладеним договору оренди земельної частки (паю) на договір оренди земельної ділянки (із зазначенням його тексту/умов; з огляду на положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод апелянт вважає, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав; зазначене в резолютивній частині рішення суду першої інстанції щодо відмови в частині позовних вимог щодо визнання договору оренди землі переукладеним свідчить про те, що судом вирішено питання щодо вимоги, яка не заявлялася позивачем та не вирішено спір по суті однієї із заявлених вимог, а саме про визнання переукладеним договір оренди земельної частки (паю).

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Інші сторони у судове засідання не з`явились; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про отримання повісток ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Костянтинівською районною державною адміністрацією свідчать рекомендовані повідомлення про отримання поштового відправлення.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі сертифіката серії НОМЕР_1 від 30 серпня 1996 року мала право на земельну частку (пай) розміром 4,78 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, що підтверджується актом про передачу та приймання земельної частки (паю) в натурі, наданим Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області.

22 березня 2012 року між ПрАТ «АКП-Інвест» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної частки (паю), відповідно до умов якого орендодавець передала орендарю у володіння та користування для ведення товарного сільскогосподарського виробництва земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів строком на 20 років зі сплатою орендної плати. Вказаний договір було зареєстровано 30 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 995.

22 березня 2012 року сторони склали акт приймання-передачі земельної частки (паю) до договору оренди від 22 березня 2012 року. Протягом 2012-2017 років ПрАТ «АПК-Інвест» сплачувало на користь ОСОБА_1 орендну плату, на підтвердження чого надані відповідні платіжні доручення.

Позивач ПрАТ «АПК-Інвест» надав власну довідку № 615 від 20 серпня 2018 року про те, що земельна ділянка, яка є предметом договору оренди, укладеного між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_1 використовується ним для вирощування зернових культур, а саме: станом на 20.08.2018 року на даній земельній ділянці засіяна озима пшениця.

На підставі розпорядження в.о. голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 20.12.2011 оку. № 703 ОСОБА_1 з земель колективної власності - КСП «Дружківський» була виділена в натурі земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 4,4300 га, що підтверджується копією вказаного розпорядження, списком громадян, які вийшли з членів КСП «Дружківський» Миколайпільської сільської ради та площі земель, які надаються їм у власність взамін сертифікатів на право на земельні частки (паї), технічною документацією із землеустрою, заявою ОСОБА_1 про передання у власність земельної ділянки з земель колективної власності, актом про передачу та приймання земельної частки (паю) в натурі, наданими Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області.

21.11.2012 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_3 , виданий Відділом Держкомзему у Костянтинівському районі, що підтверджується витягом №162424280, сформованим 05.04.2019 року, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до якого 17.01.2018 року були внесені відомості про право власності ОСОБА_1

17 січня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір оренди землі, об`єктом якого стала земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 4,4300 га (рілля). Право оренди було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 24464803 державним реєстратором Костянтинівської районної державної адміністрації 17.01.2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 143302998, сформованим 30.10.2018 року. 17 січня 2018 року сторони договору склали акт приймання-передачі земельної ділянки, копія якого долучена до матеріалів справи.

20 вересня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Костянтинівського районного нотаріального округу Панасенко І.П., згідно з умовами якого сторони передали один одному у власність належне їм на праві власності майно, а саме: ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності земельну ділянку загальною площею 4,43 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 належну йому на праві власності земельну ділянку загальною площею 0,01 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_4 , що розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Вказані обставини підтверджуються копією договору міни, наданою відповідачем ОСОБА_2

24 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 17.01.2018 р., відповідно до умов якої у зв`язку з придбанням орендарем земельної ділянки у власність на підставі договору міни № 1552 від 20.09.2018 р. сторони домовилися припинити вищезаначений договір шляхом його розірвання, що підтверджується копією додаткової угоди, наданою відповідачем ОСОБА_2 . Припинення права оренди було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 43765686 державним реєстратором Костянтинівської міської ради 30.10.2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 143302998 від 30.10.2018 р., наданим відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до п.2.3 договору у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Договір оренди землі переукладається сторонами за цим договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії договору оренди допускається у випадках, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» в частині позовних вимог щодо визнання договору оренди землі переукладеним суд першої інстанції виходив з того, що дії ОСОБА_1 , які полягають у тому, що вона уклала договір оренди з іншим орендарем, свідчать про те, що орендодавець ухилився від переукладення договору оренди земельної частки (паю) у зв`язку з отриманням земельної ділянки у власність, а отже судом не встановлено наявність волевиявлення обох сторін договору оренди земельної частки (паю) на його переукладення або зміну.

З посиланням на п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України суд дійшов висновку про те, що, оскільки відповідачами не визнається право оренди позивача земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 4,43 га, а відсутність відомостей про державну реєстрацію речового права позивача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зумовлює його порушення, то вказане право підлягає захисту шляхом визнання його судом, тому суд визнав право оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 4,43 га, за орендарем приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладеного між приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , зареєстрованого 30 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 995.

Проте з такими висновками погодитися неможливо виходячи з наступного.

Згідно із частиною 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України від 06.10.1998 року № 161-XIV «Про оренду землі».

Відповідно до ст.13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду з позовом ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» в уточнених позовних вимогах просило визнати переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року, укладений між Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 на договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 , площею 4,43 га) на тих самих умовах, що і раніше укладений, починаючи з дати реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав (17.01.2018 року) на нерухоме майно.

Однак всупереч обраному позивачем способу захисту суд першої інстанції дійшов висновку, що право позивача має бути захищено шляхом визнання права оренди земельної ділянки.

Отже вказаний спосіб захисту права не відповідає заявленій позивачем вимозі, суперечить закону та не є ефективним без визнання переукладеним договору оренди земельної частки (паю) на договір оренди земельної ділянки із зазначенням його тексту/умов).

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний спосіб захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Одночасно частиною 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі» врегульовано, що після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам часток (паїв) договорів оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.

Системний аналіз зазначених норм чинного законодавства свідчить, що після виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок в натурі та отримання ними державних актів на право власності на землю відповідні сертифікати на земельну частку (пай) є недійсними. У той же час факт оформлення державного акта на право власності на землю дію раніше укладених їх власниками договорів оренди земельних паїв автоматично не припиняє, а такі договори підлягають переукладенню. Отже припинення дії договорів оренди земельних паїв має місце тільки після їх переукладення відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або з підстав, передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Також статтею 210 ЦК України визначено, що правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

При цьому зазначеними нормативними актами не передбачено наявність волевиявлення обох сторін договору оренди земельної частки (паю) на його переукладення або зміну. Тому висновок суду першої інстанції в цій частині є помилковим.

У справі встановлено, що 22 березня 2012 року позивач уклав договір оренди з власником сертифіката на земельну частку (пай) ОСОБА_1 наступного змісту:

Вказаний сертифікат був дійсний до моменту виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки та отримання його власником актів на право власності на землю.

Відповідно до абз.6 пункту 2.3 договору у разі виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений і може бути змінений лише за згодою сторін. Договір оренди землі переукладається сторонами за цим договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії договору оренди допускається у випадках, визначених цим договором та чинним законодавством України.

21.11.2012 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_3 , виданий Відділом Держкомзему у Костянтинівському районі, що підтверджується витягом №162424280, сформованим 05.04.2019 року, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до якого 17.01.2018 року були внесені відомості про право власності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.5 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобовязана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 1481 Земельного кодексу України.

Проте ОСОБА_1 не повідомила ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про отримання державного акту, чим порушила вимоги укладеного договору та чинного законодавства, що також свідчить про недобросовісність поведінки ОСОБА_1 з огляду на те, що добросовісність (п.6ст.3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторонни договору або відповідного правовідношення.

Виходячи із зазначених норм матеріального та процессуального права і встановлених обставин апеляційний суд вважає, що висновок суду про визнання за ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» права оренди земельної ділянки не відповідає заявленим позивачем позовним вимогам, тому в цій частині рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухвленням нового рішення про задоволення позовних вимог «АПК-ІНВЕСТ» про визнання переукладеним договору оренди частки (паю) від 22.03.2012 року на договір оренди землі. В іншій частині, а саме в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 4,43 га, укладений 17 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право оренди за яким зареєстровано державним реєстратором Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17 січня 2018 року за номером запису 24464803 рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст.ст.368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2019 року в частині визнання права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 4,43 га, за орендарем приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладеного між приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , зареєстрованого 30 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 995 та в частині позовних вимог щодо визнання договору оренди землі переукладеним скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» про визнання переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року між приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 на договір оренди землі з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 4,43 га на тих самих умовах, що раніше укладений, починаючи з дати реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (17.01.2018 р.) задовольнити.

Визнати переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладений між приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 на договір оренди землі з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 4,43 га на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренда земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року з дати реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - з17.01.2018 року, зазначивши:

- в пункті 1.1 договору предметом договору земельну ділянку розміром 4,43 га з кадастровим номером НОМЕР_2 , яка розташована на території Миколайпільської селищної ради Костянтинівського району Донецької області, у тому числі за складом угідь: рілля - 4,43 га.;

- викласти перший абзац пункту 2.2 договору в редакції « за користування зазначеною у договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку, починаючи з 17 січня 2018 року орендну плату (в розрахунку на одну ділянку) у розрізі 8323.00 грн. орендна плата, визначена відповідно до умов чинного законодавства з урахуваннм індексації орендної плати, встановленої за договором оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року, яка складала 4823.53 грн.»;

- викласти перший абзац пункту 2.3 в редакції «договір укладено сторонами терміном на 20 років. Загальний строк оренди обчислюється з моменту реєстрації договору оренди земельної частки (паю) від 22.03.2012 року, укладеного між орендарем та орендодавцем, а саме з 30.03.2012 року».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 18.07.2019 року.

Суддя-доповідач О.С.Санікова