Справа № 303/5893/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Балаж Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07 серпня 2018 року (головуючий суддя Куцкір Ю.Ю.) у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: Івановецька сільська рада про усунення перешкод в користуванні власністю, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Івановецької сільської ради, про скасування рішення сільської ради, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги (а.с. 130-131), просив зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди в належному і вільному використанні ним, власником будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , при здійсненні ним будівництва за власні кошти паркану на даній земельній ділянці, із зобов`язанням ОСОБА_1 здійснити демонтаж шляхом знесення або перебудови сараю.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння та земельної ділянки, кадастровий номер :12:000:0035, в АДРЕСА_1 . Суміжні землекористувачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є власниками домоволодіння у в АДРЕСА_2 , проте земельна ділянка ними не приватизована.

Вказував, що дочка власників домоволодіння - ОСОБА_1 - чинить перешкоди в користуванні та володінні частиною земельної ділянки позивача, між ними є спір щодо межі земельних ділянок. Надалі зазначав, що із 23.11.2006 власником домоволодіння у в АДРЕСА_2 є саме ОСОБА_1 (а.с. 132.)

Позивач звертався до Івановецької сільської ради щодо проведення комісійного обстеження межового спору між ним та суміжними землекористувачами відповідачами. Однак, Івановецькою сільською радою йому було повідомлено, що дане питання неможливо розглянути у зв`язку із агресивною поведінкою ОСОБА_4 та що вирішення спірного питання можливе лише в судовому порядку.

26.12.2017 ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 та Івановецької сільської ради про скасування рішення Івановецької сільської ради 5 сесії 7 скликання від 05.04.2016 №88, яким ОСОБА_2 затверджено технічну документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у натурі та передано йому у власність земельну ділянку площею 0,2381 га, кадастровий № :12:000:0035, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов мотивовано тим, що до переданої у власність ОСОБА_2 земельної ділянки входить частина земельної ділянки, що багато років знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_1 ; на цій частині спірної ділянки знаходиться її сараї. ОСОБА_1 зазначала, що саме вона є власником домоволодіння у АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування від 16.10.2006. (а.с. 43).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07.08.2018 як у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 , так і у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

На це рішення сторони подали апеляційні скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ухвалою судді Апеляційного суду Закарпатської області від 24.09.2018 було залишено без руху (а.с.161), а ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження (а.с.170).

Таким чином, апеляційним судом розглядається апеляційна скарга ОСОБА_1 у частині вирішення зустрічного позову.

Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, ОСОБА_1 просить рішення місцевого суду в цій частині скасувати та ухвалити нове про задоволення її зустрічного позову.

Доводи апеляційної скарги тотожні доводам зустрічної позовної заяви, зводяться до того, що до переданої у власність ОСОБА_2 земельної ділянки входить частина земельної ділянки, що багато років знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_1 , на цій частині спірної ділянки знаходиться її сараї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні як первісного, так і зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не надали суду жодних належних та достовірних доказів на підтвердження своїх вимог. Зокрема, на підтвердження вимог ОСОБА_1 про незаконність ухвалення рішення Івановецькою сільською радою №88 від 05.04.2016.

Колегія погоджується з таким висновку місцевого суду виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить домоволодіння за АДРЕСА_1 (а.с. 4). Рішення Івановецької сільської ради Мукачівського району 5-ої сесії 7-го скликання за №88 від 05.04.2016 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 » затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0,2381 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок земель комунальної власності, по АДРЕСА_1 ; передано у власність ОСОБА_2 вищезазначену земельну ділянку за вказаною адресою; присвоєно їй кадастровий номер :12:000:0035 (а.с. 110,111).

Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,

Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №57690563 від 19.04.2016 вбачається, що земельна ділянка площею 0,2381 га, кадастровий номер :12:000:0035, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №12005814 від 30.09.2006, що домоволодіння за АДРЕСА_2 на праві приватної власності по Ѕ частці належало ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .. до складу якого входило житловий будинок, сарай (з дошки), сарай (з цегли), вбиральня, споруди (метал.штахе.досч), колодязь (а.с. 4). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12616253 від 23.11.2006, домоволодіння за АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування від 16.10.2006, на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с. 43). Згідно плану забудови земельної ділянки площа ділянки становить 0,07 га. (а.с.44). Правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку немає.

До позовної заяви ОСОБА_1 було додано ряд документів, які свідчать про те, що між власниками дворогосподарств АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 довгий час триває спір щодо проходження межі між земельними ділянками. Зокрема, проходження межі було вказано обом сторонам та закріплено кілками у 1987 році (а.с.46).

З Акту обстеження сільського кювету від 23.12.2014 вбачається, що кювет проходить між дворогосподарствами АДРЕСА_4 НОМЕР_1 та АДРЕСА_4 158 по АДРЕСА_3 , є комунальною власністю сільської ради, є непотрібним для використання; у власності цих двох користувачів (господарства № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ) не перебуває; протягом п`ятнадцяти років користувач ОСОБА_4 його засипав та використовує для власних потреб (а.с. 7).

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_1 , на підтвердження своїх вимог, не надала жодних доказів розташування, площі, конфігурація, меж земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_3 ; плану розташування на ній господарських будівель та споруд і, зокрема, сараю з дощок, який, за її твердженням, знаходиться на земельній ділянці, переданій у власність ОСОБА_2

Судова колегія вважає, що відповідні обставини можуть бути встановлені висновком земельно-технічної експертизи. ОСОБА_1 не скористалась передбаченим ст. 106 ЦПК України правом на подання висновку експерта на замовлення учасника справи. Не заявляла клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи в суді першої інстанції.

Апеляційним судом, з метою сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, було роз`яснено їх процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи, та в розгляді справи оголошено перерву для формування остаточної позиції апелянта з цього питання. Проте в подальшому клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи заявлено не було, апелянт та її представник просили розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст.12, ч.ч. 1,2 ст. 13, ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; збирання доказів не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, ОСОБА_1 , в порушення положень процесуального закону, не надала належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження своїх вимог.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2019 року.

Головуюча

Судді: