РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10804/19

пр. № 2/759/5113/19

17 жовтня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Мурга Т.С.

представник позивача: ОСОБА_1

представник відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про виділ у натурі із частки майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділ кімнат та поділ особового рахунку між співвласниками,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділ кімнат та поділ особового рахунку між співвласниками.

В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві власності належить ѕ частини квартири АДРЕСА_1 ,.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року за його сином - ОСОБА_4 визнано право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_5 .

Відповідач порушує права та законні інтереси позивача, не дозволяє позивачу реалізувати своє право власності на належні йому ѕ частини квартири, перешкоджає користуватися квартирою, створює перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю.

З урахуванням збільшення позовних вимог, позивач просить виділити позивачу в натурі ѕ частки із майна - квартири АДРЕСА_1 , залишивши позивачу кімнати житловою площею 17, 4 кв.м та 12, 4 кв.м, а відповідачу - 12, 4 кв.м., з наступним поділом особового рахунку між позивачем та відповідачем, а також зобов`язти уповноважених осіб видати власникам квартири Свідоцтва про право власності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві на позовну заяву зазначив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року у справі № 759/15666 за відповідачем- ОСОБА_4 було визнано право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 після померлої матері, ОСОБА_5 . Після смерті матері, батько відповідача- ОСОБА_3 , якому на праві власності належить ѕ частини спірної квартири, переїхав проживати до своєї нової дружини, а відповідач разом з членами сім`ї: дружиною та дитиною залишилися проживати в спірній квартирі.

Представник відповідача вказує, що відношення позивача до відповідача дуже змінилося, теплі стосунки стали неприязненими. Незважаючи на це, перешкод у користуванні квартирою відповідач позивачу не чинить, у позивача є ключі від квартири, він в будь-який час може нею користуватися.

Що стосується позовних вимог щодо виділення в натурі частини квартири з окремими кімнатами, оформленням особових рахунків та видачею свідоцтва про право власності на окремі частини квартири, представник відповідача вважає, що вказані позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки виділити в натурі частину квартири разом з кімнатами технічно неможливо, так, як неможливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року у справі № 759/15666 за відповідачем- ОСОБА_4 визнано право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_5

Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку володіння, користування та розпорядження спірною квартирою, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду про поділ квартири та виділення окремих кімнат з розподілом особових рахунків та видачею співвласникам квартири Свідоцтв про право власності.

Стаття 379 ЦК України встановлює, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у них проживання ( ст. 380 ЦК України).

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому, ці частки є ідеальними. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу , має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Отже, відповідно до ст.ст. 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток ( поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ ( поділ) є технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ ( виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, слід дійти висновку, що виділ часток ( поділ) квартири (жилого будинку), що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину квартири (жилого будинку) із самостійним виходом ( квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Враховуючи, що спірна квартира АДРЕСА_1 не підлягає поділу в натурі, оскільки не передбачає варіанти виділення сторонам ізольованих кімнат, враховуючи, що спірну квартиру неможливо переобладнати в окремі квартири з поділом особового рахунку між співвласниками спільної часткової власності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо поділу квартири з виділенням окремих кімнат, поділом особових рахунків та видачею власникам Свідоцтва про право власності слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 180, 356, 364, 379, 380 ЦК України, суд

Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про виділ у натурі із частки майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділ кімнат та поділ особового рахунку між співвласниками - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Скрипник О.Г.