Провадження № 2/127/1754/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Шеремети А.О.,

позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Янчука В.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення розміру часток їх померлої матері в праві спільної сумісної власності на земельні ділянки. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 21 жовтня 2013 року матір`ю позивачки ОСОБА_2 складено заповіт, за яким усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла дочці ОСОБА_1 та сину ОСОБА_1 у рівних частках кожному. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27 вересня 2018 року. 28 березня 2019 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку спадкового майна (житловий будинок з господарськими будівлями). Однак, відмовлено їй та відповідачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві власності на земельні ділянки: площею 0,0936 га, у межах згідно з планом, кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та площею 0,0331 га, у межах згідно з планом, кадастровий номер НОМЕР_3 , цільове призначення для ведення садівництва, що знаходиться по АДРЕСА_1 Марковича, 73 АДРЕСА_2 . Вінниці, з підстав того, що не визначений розмір часток у праві спільної сумісної власності на ці земельні ділянки. За таких обставин позивач звернулася до суду та просить визначити, що частка померлої ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки площею 0,0936 га та 0,0331 га по АДРЕСА_1 становила 1/2.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2019 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

31 травня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 . де він, стверджує про визнання ним позову в повному обсязі, зазначаючи про обставини аналогічні, викладеним у позовній заяві.

У підготовчому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України та Земельного кодексу України стосовно права спільної власності на майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належать земельні ділянки: площею 0,0936 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , що підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 від 18 жовтня 2005 року (а.с. 13, 14 ) та площею 0,0331 га, цільове призначення для ведення садівництва, розташована по АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 , кадастровий номер НОМЕР_3 , згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 від 18 жовтня 2005 року (а.с. 11, 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 27 вересня 2018 року (а.с. 5).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, за яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла дочці ОСОБА_4 та сину ОСОБА_1 у рівних частках.

Спадкоємці щодо майна померлої, сторони у справі, своєчасно звернулися до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини (а.с.8). Однак їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельних ділянок: площею 0,0936 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , а також площею 0,0331 га, цільове призначення для ведення садівництва, розташована по АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 , кадастровий номер НОМЕР_3 , з підстав того, що у праві спільної сумісної власності на зазначені земельні ділянки не визначена частка померлої ОСОБА_2 (а.с. 9-10).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Частинами 4, 5 ст.89 ЗК України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідні роз`яснення містять положення п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20.

Згідно з ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки, посилається на рівність часток. Підтверджує дану обставину і відповідач як співвласник даних земельних ділянок.

Визначаючись щодо позовних вимог ОСОБА_1 , суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, визнання позову відповідачем, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Іншого судом не встановлено.

Тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення розміру частки померлої ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на спірні земельні ділянки в розмірі 1/2 підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Враховуючи клопотання позивача, судові витрати залишити за ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 321, 328, 355, 357, 368, 372, 392 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 142, 189, 197, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності:

на земельну ділянку площею 0,0936 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , становила 1/2;

на земельну ділянку площею 0,0331 га, цільове призначення для ведення садівництва, розташована по АДРЕСА_3 . Дімітрова АДРЕСА_4 ОСОБА_5 АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_3 , становила 1/2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 12.06.2019 року.

Суддя: