АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/525/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 308010000 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6;

відповідач ОСОБА_7;

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2019 року у складі судді Романенко В.А.,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Зазначали, що ОСОБА_5 проживає за адресою м. Черкаси АДРЕСА_1, яка належить їй та членам її сім'ї, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_7 на підстав свідоцтва про право власності на житло від 05 грудня 1994 року.

В даній квартирі зареєстрована ОСОБА_5 та її онук ОСОБА_7, який починаючи з 1998 року не проживає, і всі обовязки, що випливають зі сплати за комунальні послуги покладені на ОСОБА_5

Підтвердженням відсутності відповідача в квартирі АДРЕСА_2, без поважних причин понад встановлені законом строки підтверджується актами про його відсутність від 16 травня 2015 року, 16 червня 2016 року, 30 жовтня 2018 року та показами свідків.

Відповідач не має наміру проживати у вказаній квартирі, а також не бажає добровільно знятися з реєстрації проживання за вказаною адресою.

Просили визнати ОСОБА_7 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 187 по вул. 30 років Перемоги в м. Черкаси.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

Дане рішення суду вмотивоване тим, що зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач понад двадцять років не проживає в належному йому житловому приміщенні, однак, оскільки право власності ОСОБА_7 на частину вищевказаної квартири не припинено, то останній не може бути обмежений в будь який спосіб у користуванні власним житлом.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_5 ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне зясування судом обсотаним справи, просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2018 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скарга обгрунтована тим, що дійсно, у випадку задоволення позову, право власності відповідача буде порушено, однак судом першої інстанції не враховано, що дане порушення носить лише формальний характер. Судом першої інстанції, при винесенні рішення, не враховано більш важливу обставину по справі, ніж формальне порушення права власності відповідача, а саме: право на життя та здоров'я позивача ОСОБА_5

Сторони не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши позивача ОСОБА_5 та її представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, та членам її сім'ї ОСОБА_6, ОСОБА_7 належить квартира № 187 по вул. 30 років Перемоги в м. Черкаси, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12 грудня 1994 року (а.с.10).

Відповідно до довідки ОСББ «Перемоги 22» про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої ОСОБА_5, вбачається, що за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.15).

Відповідно до ОСОБА_3 з протоколу № 19 від 18 серпня 2016 року засідання комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради, вбачається, що комісією ухвалено провести розрахунок субсидії ОСОБА_5, виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, які фактично в ньому проживають, на 1 особу з 1 березня 2016 року (а.с.16).Відповідно до актів складених мешканцями будинку № 22 по вул. 30 років Перемоги від 16 червня 2016 року, 16 травня 2015 року, 30 жовтня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_7 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-9).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення.

Розглядаючи позовні вимоги позивачів, суд першої інстанції всебічно, повно зясував всі фактичні обставини, обєктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з того, що ОСОБА_7 не може бути обмежений в будь який спосіб у користуванні власним житлом.

Непроживання відповідача у квартирі, у якій він є співвласником, ніяким чином не порушує права позивачів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують, носять субєктивний характер та ґрунтуються на неправильному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Скаржником не наведено доводів, що дають підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 підлягає до відхилення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2019 року у даній справі - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 28 березня 2019 року.

Судді: В.В. Пономаренко

ОСОБА_2

ОСОБА_4