Справа № 699/170/19
Номер провадження № 2/699/303/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Брус Т.М.,

представника органу опіки і піклування Бандурко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - органу опіки та піклування в особі Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_3 є його двоюрідним братом. Батько дитини ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати ОСОБА_2 вихованням дитини не займається, не спілкується з ним, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків, дитина більше року проживає у його родині, тому просить позбавити відповідача батьківських прав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, позов підтримав та надав пояснення аналогічні до його змісту.

Представник позивача адвокат Брус Т.М. позов підтримала та надала пояснення аналогічні до його змісту.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Бандурко О.В. просила задовольнити позов.

Свідок ОСОБА_6 , яка працює вчителем початкових класів ЗОШ №1 показала, що ОСОБА_3 навчається з першого класу в її класі. Дитину в школу завжди приводив батько ОСОБА_5 , мати дитини жодного разу не приходила до школи. Батько ОСОБА_3 помер, дитину забрала до себе тітка дитини. Через деякий час в школі з`явилася мати дитини, забрала документи і вивезла дитину. В школі дитина була відсутня з березня по вересень 2017 року. Після повернення дитини в школу стало помітно, що дитина дуже знервована, відстає у навчанні. Дитина на той час проживала в тітки ОСОБА_7 .. На даний час дитина проживає в сім`ї позивача, навчається в третьому класі, має добрі успіхи в навчанні.

Свідок ОСОБА_8 показала, що вона та її чоловік дружили з усіма ОСОБА_9 , були знайомі з ОСОБА_2. Знає дитину ОСОБА_3 після того, як покійний батько ОСОБА_11 привіз дитину від матері. Дитина на той час була у вкрай занедбаному стані, мати не цікавилася дитиною. ОСОБА_11 робив все можливе для дитини, займався вихованням дитини. Після смерті батька дитина проживала у тітки, а зараз проживає у позивача. Був короткий період коли мати забрала дитину в Росію, але потім мати повернула дитину тітці. На даний час мати не цікавиться дитиною.

Свідок ОСОБА_13 , яка є сусідкою покійного батька дитини, показала, що сім`я ОСОБА_14 , дружина ОСОБА_15 і дитина ОСОБА_16 проживали по сусідству з ними в 2009-2010 роках. Дитиною переважно займався батько. Мати мало приділяла уваги дитині, через що виникали сварки в сім`ї.

Свідок ОСОБА_17 показала, що позивач є її чоловіком, ОСОБА_16 проживає в їхній сім`ї. Знає ОСОБА_3 з народження. Батьками дитини були ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .. Утриманням та вихованням дитини займався переважно батько. Після смерті у 2018 році ОСОБА_5 мати на короткий період забрала дитину, а після того повернула дитину тітці. Дитина була залякана, відставала у розвитку. Зі слів дитини мати ним не цікавилася. З грудня 2018 року дитина проживає в їхній сім`ї на підставі наказу служби у справах дітей. Мати не цікавиться дитиною, коштів на утримання не дає, їхня сім`я має намір взяти дитину під опіку.

Судом в порядку ст.171 СК України була вислухана думка малолітньої дитини ОСОБА_19 , який зазначив, що хоче залишитися в сім`ї позивача ОСОБА_14 . Раніше проживав в Росії, в бабусі, там він не ходив у школу. Мати ним мало цікавилася, змушувала няньчити меншого брата. Йому дуже не подобалося жити у матері і вона повернула його в Україну. З м.Києва, куди він приїхав з матір`ю, до с.Квітки він добирався самостійно. На даний час хоче проживати у сім`ї позивача.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, показання свідків, вислухавши думку малолітньої дитини, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

В суді встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02 березня 2018 року Корсунь-Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.14).

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16.11.2016 року року, яке набрало законної сили 26.11.2016 року по справі №699/172/16-ц було визнано ОСОБА_5 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.20-23).

Згідно вказаного рішення суду ОСОБА_5 і ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2005 до 2011 року, спочатку в м.Москва, а з 2007 року до 2011 року у с. Карашина Корсунь- Шевченківського району Черкаської області, де у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 . Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини було записано за вказівкою матері з метою отримання нею статусу одинокої матері. З 2011 року ОСОБА_3 проживав з матір`ю у Російській Федерації, а з лютого 2016 року мати віддала сина ОСОБА_3 на постійне проживання до батька і від цього часу ОСОБА_3 проживав з батьком в м. АДРЕСА_1 Шевченківському Черкаської області.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27.03.2017 року, яке набрало законної сили 11.04.2017 року по справі №699/28/17 було змінено прізвище ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з « ОСОБА_3 » на «ОСОБА_3». Вказаним рішенням суду було встановлено, що батько ОСОБА_5 повністю займається вихованням та утриманням малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с.24-26).

Відповідно до п.4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому вище вказані обставини не потребують доказуванню.

ОСОБА_3 і його батько ОСОБА_5 проживали вдвох.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 06 березня 2018 року Корсунь-Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.27).

Після смерті ОСОБА_5 відповідачка по справі ОСОБА_2 лише в кінці березня 2018 року забрала сина до себе на проживання, але вже невдовзі привезла його назад і залишила у родичів в АДРЕСА_1 .

Згідно характеристики на ОСОБА_2 , видану 05.12.2018 року виконавчим комітетом Карашинської сільської ради (а.с.28), за період проживання малолітнього ОСОБА_3 в с Квітки у тітки ОСОБА_24 його мати життям та здоров`ям малолітнього сина не цікавилася, участі у вихованні не брала.

У ОСОБА_24 , яка проживає у с. Квітки відсутні належні матеріально-побутові умови проживання для дитини, дитина матеріально не забезпечена, відсутнє взаєморозуміння з дитиною. Згідно характеристики на ОСОБА_3 , виданої 01.12.2018 року Корсунь-Шевченківською школою №1 психологічний стан ОСОБА_3 нестабільний та пригнічений, учень не бажає слухатися та навчатись. Мати учня ОСОБА_25 продовжує проживати в іншій країні, не цікавиться справами сина, не виявляє інтересу до життя дитини, не займається забезпеченням його побутових потреб, не бере участі в житті сина. Учень не отримує повноцінного матеріального забезпечення, материнської уваги (а.с.29).

04.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації про передачу дитини ОСОБА_19 на проживання йому (а.с.31).

Наказом начальника служби у справах дітей ОСОБА_26 №61/18 від 04.12.2018 року «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини, яка залишилася без батьківського піклування» ОСОБА_1 передано ОСОБА_19 на проживання до прийняття рішення про постійне місце влаштування дитини та покладено відповідальність за життя та здоров`я малолітньої дитини (а.с.32).

З 04.12.2018 року малолітній ОСОБА_3 по даний час проживає у складі сім`ї позивача, в якій створені належні матеріально-побутові умови, виділено окрему кімнату у будинку, яка облаштована всім необхідним для дитини. ОСОБА_3 в повному обсязі забезпечений належним харчуванням, одягом, всім необхідним для школи, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним представниками служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської РДА (а.с.34). За період проживання ОСОБА_3 в сім`ї позивача у нього склалися теплі сімейні відносини з усіма членами родини, до складу якої входять - дружина ОСОБА_17 , донька ОСОБА_27 . ІНФОРМАЦІЯ_6 . Діти знайшли порозуміння, дружать між собою. Дружина позивача замінила ОСОБА_3 матір, прив`язалася до нього.

Мати дитини ОСОБА_2 за період проживання її дитини у сім`ї позивача дитиною не цікавиться, з нею не спілкується, ніякої участі у її вихованні та утриманні не бере, не збирається забирати дитину на проживання до себе. Вказані обставини підтверджується письмовими доказами та показаннями свідків.

Орган опіки та піклування Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с.68-69).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про ї здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В статті 150 СК України, закріплені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, підставою позбавлення батьків батьківських прав може бути ухилення останніх від виконання обов`язків по вихованню дитини.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Під час розгляду справи підтверджується винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які свідчать про ухилення нею від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст.164 СК України.

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.

На підставі вище викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно.

Згідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Враховуючи те, що відповідач не надала відомостей про її майновий стан, джерело доходів, стан здоров`я, наявність у неї інших утриманців, суд вважає за необхідне присудити аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття.

Згідно ч.1.ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем позов поданий до суду 11.02.2019 року, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти на утримання дитини.

Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

При цьому, оскільки позивач не заявляв вимогу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , яку суд позбавляє батьківських прав відносно ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне зобов`язати ОСОБА_1 у місячний строк з дня набрання даним рішенням суду законної сили відкрити особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомити його відповідачу, яка має перераховувати на вказаний рахунок аліменти, визначені даним рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - органу опіки та піклування в особі Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , останнє відоме місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , інші відомості суду не відомі, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , останнє відоме місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , інші відомості суду не відомі, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття дитиною, які перераховувати на його особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, в решті рішення підлягає виконанню після набрання ним законної сили.

Зобов`язати ОСОБА_1 у місячний строк з дня набрання даним рішенням суду законної сили відкрити особистий рахунок на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відділенні Державного ощадного банку України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , останнє відоме місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , інші відомості суду не відомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Свитка С.Л.