Справа № 127/3117/19
Провадження № 2/127/432/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28.03.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Ця квартира позивачу належить на праві приватної власності відповідно до договору від 05.07.1991 року.

В цій квартирі, крім позивача зареєстрована ОСОБА_2, яка не проживає за місцем реєстрації протягом тривалого часу, а саме з 2010 року.

Оскільки, ОСОБА_2 фактично не проживає з позивачем та не використовує житлове приміщення за прямим його призначенням, тобто для постійного проживання, що підтверджується актами про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 30.05.2018 року, виданим МКП «ЖЕК №12» та від 15.01.2019 року, виданим МКП «Управляючою компанією «Житло-гарант», а зареєстрована в цій квартирі,

то позивачу доводиться щомісячно сплачувати плату за житлово-комунальні послуги за зареєстрованих мешканців, що створює суттєві незручності, як у грошових відносинах, так і в користуванні житлом.

Досудове врегулювання спору не можливе, так як місцезнаходження відповідача невідоме.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Квартира належить позивачу на праві приватної власності відповідно до договору від 05.07.1991 року.

В цій квартирі, крім позивача, зареєстрована ОСОБА_2, яка не проживає за місцем реєстрації протягом тривалого часу, а саме з 2010 року.

Оскільки ОСОБА_2 фактично не проживає з позивачем та не використовує житлове приміщення за прямим його призначенням, тобто для постійного проживання, що підтверджується актами про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 30.05.2018 року, виданим МКП «ЖЕК №12» та від 15.01.2019 року, виданим МКП «Управляючою компанією «Житло-гарант», а зареєстрована в цій квартирі

то позивачу доводиться щомісячно сплачувати плату за житлово-комунальні послуги за зареєстрованих мешканців, що створює суттєві незручності, як у грошових відносинах так і в користуванні житлом.

Статтею 64 ЖК УРСР визначено, що до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Враховуючи те, що факт непроживання відповідача за місцем реєстрації понад один рік встановлений, а визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням має для позивача юридичне значення, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, доведеними.

Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач як інвалід другої групи звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 64 ЖК Української РСР, ст. ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування квартирою №18 в будинку №24 по проспекту Юності в м. Вінниці.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Позивач може оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи :

ОСОБА_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1;

ОСОБА_2, м . Вінниця, АДРЕСА_2, РНОКПП невідомий.

Повне судове рішення складено 29.03.2019 р.

Суддя