Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 756/569/17-ц

провадження № 61-33576св18

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник-6»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду

м. Києва від 03 квітня 2017 року у складі судді Васалатія К. А., та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2017 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М., Заришняк Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-6» (далі - ЖБК «Суднобудівник-6») про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовано тим, що з 14 березня 1979 року ОСОБА_1 проживає в будинку, який перебуває на балансі відповідача - ЖБК «Суднобудівник-6» за адресою: АДРЕСА_1 , який виставляє їй рахунки за опалення, холодне та гаряче водопостачання та водовідведення, а вона сплачує грошові кошти за ці комунальні послуги на його рахунок.

Вказувала, що сім`я користується пільгою за категорією «учасник бойових дій», однак ця пільга відповідачем не враховується.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача із заявами, в яких просила надіслати на її адресу інформацію про тарифи на водовідведення, гаряче та холодне водопостачання, які діяли з 01 січня 2013 року до 01 серпня 2016 року згідно з договорами, укладеними між нею і ПАТ «Київводоканалом» та ПАТ «Київенерго», а також копії документів ПАТ «Київенерго» по опаленню: Акти за жовтень, листопад та грудень 2016 року і облікові картки за березень і квітень 2016 року, проте відповіді від відповідача так і не отримала.

Посилаючись на те, що ЖБК «Суднобудівник-6» проводить цільову політику щодо приховування від споживача інформації стосовно житлово-комунальних послуг та діяльності кооперативу, чим порушує її права, з урахуванням Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», просила суд зобов`язати

ЖБК «Суднобудівник-6» надіслати фактичні тарифи на водовідведення, на гаряче і холодне водопостачання, які діяли у ОСОБА_1 із 01 січня

2013 року до 01 серпня 2016 року згідно з договорами, укладеними між

ПАТ «Київводоканалом» і відповідачем, між ПАТ «Київенерго» і відповідачем, та посвідчені копії документів ПАТ «Київенерго» по опаленню: актів приймання-передачі товарної продукції за жовтень, листопад та грудень 2016 року і облікових карток за березень і квітень 2016 року.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 липня

2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що

ЖБК «Суднобудівник-6» не є виконавцем житлово-комунальних послуг, тому інформацію про житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 має право на законних підставах отримати у виконавців послуг - ПАТ «Київенерго» та ПАТ «Київодоканал».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

04 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального прав, просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2017 року, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити .

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Оболонського районного суду міста Києва цивільну справу № 756/569/17-ц.

Справу № 756/569/17-ц передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно не дослідили обставини, що мають значення для справи. Зокрема, суди не надали належної правової оцінки відповіді ПАТ «Київводоканал», ПАТ «Київенерго», з якої вбачається, що ОСОБА_1 може отримати інформацію про тарифи за комунальні послуги у житлово-будівельному кооперативі, оскільки саме ЖБК є стороною договорів, укладених із ПАТ «Київводоканал» та ПАТ «Київенерго» на отримання послуг.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_1 проживає у будинку, який перебуває на балансі ЖБК «Суднобудівник-6» за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням загальних зборів ЖБК «Суднобудівник-6» від 17 березня 2011 року позивача було виключено з членів ЖБК за наклеп та дії на шкоду інтересам кооперативу.

Встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ЖБК «Суднобудівник-6», в тому числі із письмовими заявами, в яких просила надіслати на її адресу інформацію про тарифи на водовідведення, гаряче та холодне водопостачання, які діяли з 01 січня 2013 року до 1 серпня 2016 року згідно з договорами, укладеними між нею і ПАТ «Київводоканалом» та ПАТ «Київенерго», а також копії документів ПАТ «Київенерго» по опаленню: Акти за жовтень, листопад та грудень 2016 року і облікових карток за березень і квітень 2016 року.

З матеріалів справи вбачається що на заяви позивача надавалися відповіді про те, що вся наявна у ЖБК інформація є відкритою, перебуває на дошці оголошень, де вона має можливість ознайомитися та зробити копії необхідних їй документів в приміщенні, відведеному для прийому мешканців будинку ЖБК.

Згідно з довідкою Оболонського районного у м. Києві військового комісаріату від 26 січня 2017 року ОСОБА_2 (син позивача), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , брав участь в АТО та є учасником бойових дій. (а. с. 13).

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків як «учасник бойових дій», що підтверджується копією довідки Управління праці та соціального захисту населення Оболонської РДА у м. Києві №21-02-241 від 29 липня 2015 року. (а.с. 9).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У частині першій статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а також одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів утримання документів.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам.

Пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що споживач, зокрема, має право без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості;

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Отже, законодавство України у будь-яких правовідносинах захищає права громадянина на інформацію, яка йому потрібна у повсякденному житті і тому інформація повинна надати особа (юридична особа), яка має таку інформацію.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ЖБК «Суднобудівник-6» із заявами (від 2 серпня 2016 року, від 8 листопада 2016 року, від 13 грудня 2016 року, від 7 лютого 2017 року) про надання інформації про тарифи на опалення водовідведення, гаряче та холодне водопостачання, які діяли з 1 січня 2013 року до 1 серпня 2016 року згідно з договорами, які укладені між ПАТ «Київенерго» та ЖБК «Суднобудівник-6», а також копії документів ПАТ «Київенерго» по опаленню: Акти за жовтень, листопад та грудень 2016 року і облікові картки за березень і квітень 2016 року.

Питання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон)

Частиною другою статті 29 Закону передбачено, що у разі якщо балансоутримувач не є виконавцем комунальних послуг, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) з іншим виконавцем.

Стаття 1 цього закону визначає терміни, які в ньому застосовано, зокрема виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Поняття виробника та постачальника комунальних послуг також визначено Положенням про порядок розрахунків за комунальні послуги між виробниками (постачальниками), виконавцями і споживачами послуг водопостачання, водовідведення і теплопостачання в умовах використання засобів обліку споживання води і теплової енергії в житловому фонді та підвищення економічної зацікавленості споживачів у їх встановленні за власні кошти, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року N 55, відповідно до якого виробниками (постачальниками) холодної і гарячої води та теплової енергії є підприємства і організації, які за договорами надають виконавцям та споживачам комунальні; виконавцями послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають комунальні послуги споживачам (житлово-експлуатаційні та інші організації). У деяких випадках виробники (постачальники) послуг можуть бути і виконавцями послуг (наприклад, для власників приватних будинків), а споживач - це фізична або юридична особа, що користується комунальними послугами.

Зазначені норми законодавства чітко визначають, що виконавцями житлово-комунальних послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають житлово-комунальні послуги споживачам, зокрема житлово-експлуатаційні та інші організації.

За положеннями статті 24 Закону експлуатацію житлового будинку схоронність його, обслуговування мешканців, утримання житлового будинку та придомової території, контроль дотримання правил користування приміщеннями будинку здійснюють Житлово-експлуатаційні організації або відповідні підприємства, установи, організації.

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг, як експлуатаційні організації є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Правовий статус балансоутримувача будинку визначається його уставними документами та договорами з іншими учасниками цих правовідносин.

Частина четверта статті 11 Закону зобов`язує інформувати споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Крім того, за пунктом 1 та 2 частини 1 стаття 7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та без додаткової оплати та одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права праву споживача бути проінформованим про якість комунальних послуг та їх вартість кореспондує обов`язок виконавця комунальних послуг надати таку інформацію на його вимогу

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, вважав, що відповідач ЖБК «Суднобудівник-6» не є виконавцем житлово-комунальних послуг, а тому інформацію про житлово-комунальні послуги позивач має право на законних підставах отримати у виконавців послуг - ПАТ «Київенерго» та ПАТ «Київодоканал».

Разом із тим, суди першої та апеляційної інстанції встановили, що відповідно до листів від 10 лютого 2009 року № 048-22-1405, від 28 серпня 2012 року № 048-4810795 постачання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання здійснюється на підставі договору від 2 грудня 1999 року № 230032, укладеного між ПАТ «Київенерго» та ЖБК «Суднобудівник-6» та, що ОСОБА_1 неодноразово було роз`яснено її право на звернення для отримання необхідної інформації безпосередньо до ЖБК «Суднобудівник-6».

Однак, суди встановили, що ЖБК «Суднобудівник-6» інформацію про тарифи житлово-комунальних послуг відповідно до своїх обов`язків не надав, а запропонував позивачці ознайомитися з тарифами на інформаційних дошках, що знаходяться в приміщенні правління ЖБК «Суднобудівник-6».

Такі дії розпорядника інформації не відповідають зазначеним вище нормам законодавства й порушують права позивачки, як споживача.

Відповідач не надав доказів та переконливих обґрунтувань неможливості надати інформацію про тарифи на водовідведення та гаряче і холодне водопостачання, які діяли у нього з 1 січня 2013 року до 1 серпня 2016 року згідно з договорами, укладеними між ПАТ «Київводоканалом» ПАТ «Київенерго» та ЖБК «Суднобудівник-6».

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник-6» надіслати на адресу ОСОБА_1 фактичні тарифи на водовідведення, на гаряче і холодне водопостачання, які діяли з 01 січня 2013 року до 01 серпня 2016 року та посвідчені копії документів

ПАТ «Київенерго» по опаленню: актів приймання-передачі товарної продукції за жовтень, листопад та грудень 2016 року і облікових карток за березень і квітень 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Сімоненко

Судді А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик