Головуючий у 1-й інстанції Литвиненко Н.В.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Попової С.А., суддів: Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 березня 2019 року, ухвалену в складі судді Литвиненко Н.В.,

за позовом представника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2

до ОСОБА_4,

про встановлення факту непроживання однією родиною, розірвання шлюбу та виключення відомостей з актового запису про народження дитини,

треті особи - Кальміуський районний у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, Комунальний заклад «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центра опіки» для дітей дошкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області»,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року ОСОБА_2, в особі його представника ОСОБА_3, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту не проживання однією родиною із відповідачем, розірвання шлюбу, виключення відомостей, як про батька, з актового запису про народження дитини.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі за позовом ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процессуального права, просили ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 і ОСОБА_6, а також відповідача ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України у відсутність повідомлених про дату, час і місце судового засідання відповідача ОСОБА_4, представників третіх осіб - Кальміуського районного м. Маріуполі відділ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради, КП «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центра опіки» для дітей дошкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», які були повідомлені належним чином про дату та час розгляду справи і від яких надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, дослідивши письмові матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд керувався положеннями ст. 186 ЦПК України і виходив з того, що позовну заяву необхідно розглядати за місцем реєстрації або проживання відповідача, інформація стосовно якої у суду відсутня.

З такими висновками суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено ч. 1 ст. 19 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Стаття 186 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті провадження, зокрема: 1) заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами; 3) у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 4) є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому самому третейському суді виявився неможливим; 5) є рішення суду іноземної держави, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред'явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Суд першої інстанції у змісті оскаржуваної ухвали керувався і навів положення ст. 186 ЦПК України, що передбачають прийняття процесуального рішення про відмову у відкритті провадження, в тому числі у випадку, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009р. суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Натомість, суд прийняв процесуальне рішення про відмову у відкритті провадження через непідсудність справи Іллічівському районому суду міста Маріуполя у зв'язку з відсутністю доказів проживання або реєстрації відповідача на території міста Маріуполя, що не узгоджується із диспозицією ст. 186 ЦПК України - законодавцем не передбачено таких підстав, вжитих судом, для відмови у відкритті провадження.

Разом з тим, процесуальним законом визначено стрункий алгоритм дій суду для вирішення питання про прийняття справи до свого провадження.

Так, відповідно до ч.ч. 6, 10, 11 ст. 187 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Як вбачається з відповідей Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 відсутня (а.с. 12, 13).

За таких обставин, суд, отримавши інформацію відповідного органу про відсутність місця проживання (перебування) відповідача, повинен був згідно із ч. 10 ст. 187 ЦПК України вирішити питання про відкриття провадження у справі і подальший виклик відповідача здійснювати через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, на чому слушно зосередили увагу позивач і його представник.

Якщо ж суд, стверджував у змісті рішення про реєстрацію відповідача у с. Гранітному Тельманівського району Донецької області, то мав учинити дії з передачі справи до іншого суду, до територіальної юрисдикції якого належить справа, в порядку ст. 31 ЦПК України: або до відкриття провадження у справі, або після цього але до початку розгляду справи по суті.

В суді апеляційної інстанції відповідач вказала, що вона з дітьми проживає на території міста Маріуполя в Іллічівському районі з 2004-2005 років, тут в Маріуполі був зареєстрований їх шлюб і народження дітей, за місцем реєстрації у с. Гранітне Тельманівського району тривалий час вже не мешкає, будинку там вже немає у зв'язку із озброєнним конфліктом на Донбасі, судові рішення відносно дітей приймался Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області, в змісті якого зафіксовано місце її фактичного проживання в Кальміуському (колишній - Іллічівський) районі за місцем свого фактичного проживання вона отримує через органи соціального захисту державну допомогу на дітей, діти відвідують навчальні заклади в Кальміуському районі міста Маріуполя.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження суд не зважив і не врахував на зміст низки долучених позивачем документів, які підтверджують проживання відповідача в Кальміуському районі міста Маріуполя, що були продубльовані і в апеляційній скарзі, в тому числі свідоцтв про народження дітей сторін, що народилися в місті Маріуполі, свідоцтва про шлюб, який укладено в місті Маріуполі, рішення суду від 13.08.2018р. про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, де встановлено місце її проживання в в Кальміуському районі міста Маріуполі по вул. Пузирьова (а.с. 31зв.-41).

При таких обставинах, посилання позивача і його представника в апеляційній скарзі щодо необхідності застосування в даному випадку положень ст. 27 ЦПК України щодо розгляду даної справи за правилами загальної підсудності за місцем проживання відповідаа ОСОБА_4 в Кальміуському районі міста Маріуполя є обгрунтованими.

Застосування вищенаведеної норми не суперечить положенням ч. 1 ст. 316 ЦПК України, за яким ОСОБА_2, проживаючий в Кальміуському (колишня назва - Іллічівський) районі міста Маріуполя (а.с. 27-28), міг звернутися до суду із заявою про встановлення факту непроживання однією сім'єю до суду за місцем його проживання, тобто до Іллічівського районного суду міста Маріуполя.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для вирішення питання про відкриття провадження, порушено норми процесуального права, що є підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженні у справі, то відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 4 ч.1. ст. 379 ЦПК України, оскаржувану ухвалу слід скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, задовольнивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 березня 2019 року скасувати.

Справу за позовом представника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту не проживання однією родиною, розірвання шлюбу та виключення відомостей з актового запису про народження дитини, треті особи - Кальміуський районний у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, Комунальний заклад «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центра опіки» для дітей дошкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді: С.А.Зайцева

Т.Б.Ткаченко