Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1721/18 Головуючий у 1-й інст. Новицький Є. А.
Категорія 50 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №273/1721/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Баранівського районного суду Житомирської області, ухвалене 13 грудня 2018 року суддею Новицьким Є.А. у м. Баранівка,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 подала до суду позов, у якому просила стягувати на її користь з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 3000 грн щомісячно на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 в розмірі по 500 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до закінчення навчання, а саме до 30.09.2021. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення у частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, постановити нове - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

На його думку судом не враховано того факту, що він немає можливості надавати матеріальну допомогу на навчання повнолітньої дочки ОСОБА_3 Зокрема, на його утриманні перебувають: діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; дружина ОСОБА_8 яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та потребує лікування; непрацездатний дід, за яким він здійснює постійний догляд і у зв'язку із чим не може працевлаштуватися. Крім того, він не має змоги утримувати повнолітню дочку, оскільки погашає заборгованість по аліментам на дочку ОСОБА_4 та сплачує аліменти на її утримання.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав. Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у її відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається у Національному університеті «Острозька академія», на денній (контрактній) формі навчання, термін якого з 01.09.2017 по 30.06.2021 (а.с. 11).

Відповідно договору про надання освітніх послуг від 28.08.2017 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 54000 грн, 13500 грн- за один рік (а.с. 9). Вартість плати за проживання дочки сторін у гуртожитку становить 390 гривень за один місяць проживання, у період літніх канікул - 200 грн (а.с. 10).

Навчання ОСОБА_3 на денному відділенні навчального закладу об'єктивно перешкоджає їй займатись діяльністю, направленою на отримання доходу, зокрема, працевлаштуватись, та, одночасно з цим, вимагає від неї необхідності купувати канцелярські вироби, підручники та інші необхідні для навчання речі та оплачувати необхідні для навчання послуги.

Врахувавши зазначені обставини, а також те, що відповідач окрім повнолітньої дочки має ще двох дітей: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 16091 грн. 99 коп. та здійснення ним догляду за особою похилого віку, що досягла 80-річного віку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з останнього матеріальної допомоги в сумі 500 грн.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не може надавати матеріальну допомогу на навчання дочки, є безпідставними, оскільки останній є працездатним, отримує дохід від тимчасового підробітку, що не заперечував в суді апеляційної інстанції.

Посилання відповідача на перебування на його утриманні дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, її захворювання, на правильність ухваленого рішення не впливає. Крім того, остання отримує передбачену законом державну соціальну допомогу при народженні дитини.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, такі доводи були предметом дослідження суду із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 21 березня 2019 року.