Головуючий у І інстанції Жук М.В.
Провадження №22-ц/824/7553/2019 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Сержанюка А.С.,

при секретарі: Ярмак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час, збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час, збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини та просила про його задоволення, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 30 жовтня 2010 року по 11 липня 2014 року, коли шлюб було розірвано в судовому порядку.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на її повному матеріальному утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 участі в утриманні дитини після розірвання шлюбу не приймає та ухиляється від цього, в зв`язку із чим позивач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

13.08.2018 року Оболонським районним судом м. Києва видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Разом із тим, аліменти у вищевказаному розмірі недостатні для забезпечення належного рівня утримання неповнолітньої дитини, у зв`язку із чим ОСОБА_1 , збільшивши розмір своїх позовних вимог, просила суд додатково до раніше винесеного судового наказу від 13.08.2018 року стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку в сумі 20 270 грн., починаючи з 01 січня 2019 року і до повноліття дитини.

Крім того, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання сина за минулий час: за період з 10 вересня 2015 року по 10 вересня 2018 року у розмірі 69 984,00 грн., посилаючись на те, що вона після розірвання шлюбу з відповідачем вживала заходів для одержання аліментів на утримання дитини і не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням ОСОБА_2 від їх сплати, що згідно вимог ст. 191 СК України є підставою для задоволення вимог про стягнення аліментів за минулий час.

Також, позивач просила суд на підставі ст. 185 СК України стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 10 093,33 грн. щомісячно, які викликані необхідністю санаторно-курортного лікування та посиленого харчування сина ОСОБА_4 в зв`язку із наявністю у нього ряду хвороб, що підтверджується фактом його перебування на диспансерному обліку в державній установі охорони здоров`я по бронхолегеневому профілю. Додаткові витрати на дитину складаються з витрат на посилене харчування у розмірі 3 750 грн., суми на оздоровлення дитини в розмірі 5 433,33 грн. та медикаментозного лікування на суму 910 грн. на місяць.

Зважаючи на надання позивачу правової допомоги, остання в позові просила суд стягнути з відповідача на свою користь понесені нею витрати по оплаті правової допомоги на суму 5 000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно по 500 грн. додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 05.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті вимог позову відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Судовий наказ Оболонського районного суду м. Києва від 13.08.2018 року № 756/8958/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття - визнано таким, що не підлягає виконанню з 05.11.2018 року.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Обгрунтовуючи скаргу, посилався на те, що судом не в повній мірі враховано стан його здоров`я, наявність у нього дитини від першого шлюбу, на яку він також сплачує аліменти, а також наявність у нього на утриманні матері пенсійного віку, яка страждає рядом хвороб.

Позивачка ОСОБА_1 також не погодилась з рішенням суду та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила рішення змінити та ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 не бере жодної участі в утриманні сина, хоча має змогу сплачувати як аліменти, так і додаткові витрати на дитину, оскільки працює, регулярно їздить на відпочинок за кордон, нещодавно придбав автомобіль, що свідчить про достатній рівень його доходів.

У відзиві, що надійшов від ОСОБА_2 , останній просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Позивач ОСОБА_1 у своєму відзиві на апеляційну скаргу просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, посилаючись на те, що доводи, викладені у ній, нічим не підтверджені.

В судовому засіданні відповідач та його представник подану ними апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав; апеляційну скаргу позивача просили залишити без задоволення за її необґрунтованістю та безпідставністю.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , колегія суддів приходить до висновку про їхнє часткове задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30.10.2010 року між сторонами укладено шлюб (том 1, а.с.12), який був розірваний рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.07.2014 року (том 1, а.с.18).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується виданим 10.03.2011 року ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , актовий запис № 580 (том 1, а.с.13).

13.08.2018 року Оболонським районним судом м. Києва за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу видано судовий наказ №2-н/756/349/18, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (том 1, а.с.14).

Відповідно до платіжних доручень від 05.11.2015 року, 14.01.2016 року, 08.05.2016 року, 15.06.2016 року, 07.09.2016 року, 31.01.2017 року на ім`я ОСОБА_5 від ОСОБА_6 перераховувались грошові кошти у розмірі, відповідно, 600 грн., 398 грн., 400 грн., 402 грн., 995 грн., 1 000 грн. (том 1, а.с.92-97).

З наданих відповідачем копій товарних та фіскальних чеків вбачається, що у період після розірвання шлюбу між сторонами та до винесення судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, ним було придбано одяг та іграшки для дитини (том 1, а.с.98, 99).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів та додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості в цій частині, однак з такими висновками суду повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 заявила вимогу про додаткове стягнення до раніше винесеного судового наказу від 13.08.2018 року з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку в сумі 20 270 грн., починаючи з 01 січня 2019 року і до повноліття дитини.

Суд першої інстанції, розглядаючи цю вимогу, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість ухвалення рішення про стягнення аліментів додатково до існуючого судового наказу про стягнення аліментів, оскільки це призведе до подвійного стягнення аліментів та порушить права відповідача. Разом з тим, визнаючи судовий наказ від 13.08.2018 року таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, вийшовши за межі позовних вимог ОСОБА_1 , яка в своїй позовній заяві таке питання не порушувала.

Зі змісту позовної заяви та уточнень до неї вбачається, що фактично позивач ОСОБА_1 порушила перед судом питання про зміну розміру аліментів, визначених судовим наказом від 13.08.2018 року, із збільшенням їх до 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, що становить 20 270 грн., посилаючись на те, що розмір аліментів, визначений судовим наказом, недостатній для утримання дитини.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача в частині недостатності розміру аліментів та вважає за можливе змінити розмір аліментів, визначений судовим наказом від 13.08.2018 року, стягнувши їх в іншому розмірі.

При цьому, згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України колегія суддів бере до уваги стан здоров`я відповідача, як платника аліментів, наявність у відповідача дитини від першого шлюбу, на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі 500 грн., та наявність у нього матері пенсійного віку, яка хворіє на ряд захворювань, в тому числі онкологічних. Ці обставини підтверджуються наявними в справі належними, допустимими та достовірними доказами, однак не могли бути враховані судом першої інстанції при постановленні 13.08.2018 року судового наказу в силу особливостей такого виду провадження, як наказне.

При визначенні розміру аліментів вищевказані обставини в повній мірі судом першої інстанції враховані не були, наслідком чого стало ухвалення помилкового рішення в цій частині.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів вважає за можливе визначити їх у твердій грошовій сумі (як про це просила позивач в позовній заяві) у розмірі 1 500 грн. щомісячно, з дня набрання постановою апеляційного суду законної сили і до повноліття дитини.

Не погоджується колегія суддів і з висновками суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину у розмірі 500 грн. щомісячно, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З наявної в справі медичної документації неповнолітнього ОСОБА_7 вбачається, що він страждає на хронічне захворювання по бронхолегеневому профілю, перебуває на диспансерному обліку з 2016 року з діагнозом j 44 та потребує щорічного оздоровлення в санаторії за профілем захворювання та медикаментозного лікування під час загострення хвороби, що підтверджується довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Оболонського району м. Києва» від 05.10.2018 року № 16-101 та випискою №18012 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Київської міської дитячої клінічної лікарні № 1 (том 1, а.с.28-46).

Згідно довідки СДЮШОР «Зміна» від 28.01.2019 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує секцію футболу, усі фінансові затрати несе мати дитини ОСОБА_1 (том 1, а.с.356, 357).

Згідно вимог ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, згідно наявної у справі медичної документації, неповнолітній син сторін дійсно часто хворіє та потребує щорічного оздоровлення в санаторії за профілем захворювання та медикаментозного лікування під час загострення хвороби, однак ці дані є загальними і не конкретизують, в якому саме санаторії необхідно оздоровлюватись ОСОБА_9 і скільки коштуватиме таке оздоровлення. Не надано позивачем суду і доказів понесення нею інших додаткових витрат, пов`язаних із хворобою дитини, оскільки наявні в справі чеки та квитанції про придбання ліків безіменні, а доказів призначення лікарем медичних препаратів, зазначених у чеках, саме ОСОБА_3 в зв`язку з хворобою позивачем не надано.

Не являються доказами понесення позивачем додаткових витрат на дитину і довідки СДЮШОР «Зміна» від 28.01.2019 року про відвідування неповнолітнім секції футболу (том 1, а.с.356, 357), оскільки в цих довідках лише зазначено, що усі фінансові затрати несе мати дитини ОСОБА_1 , при цьому, жодних даних про розмір цих затрат та їхню сплату позивачем ці довідки не містять. Сама позивач ОСОБА_1 жодних доказів сплати нею коштів за відвідування сином спортивної секції суду не надала, в зв`язку із чим необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про доведеність факту понесення позивачем додаткових витрат на дитину.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині стягнення додаткових витрат на дитину, обґрунтував свій висновок вищевказаними письмовими доказами, не звернувши уваги на те, що вони не відповідають критеріям належності, оскільки не містять інформації про предмет доказування (про фактичне понесення позивачем додаткових витрат та їхній розмір). Враховуючи недоведеність позивачем підстав для стягнення на її користь додаткових витрат на дитину, вимога ОСОБА_1 про стягнення цих додаткових витрат задоволенню не підлягає.

Допущено помилку судом і в частині визначення моменту, з якого підлягатимуть стягненню аліменти.

Так, згідно змісту рішення аліменти стягнуто судом з 05.11.2018 року, наслідком чого стало подвійне стягнення аліментів з відповідача, оскільки до моменту ухвалення судом рішення 28.02.2019 року аліменти стягуються на підставі чинного судового наказу від 13.08.2018 року. Тобто, за період з 05.11.2018 року і по 28.02.2019 року, коли судовий наказ судом було визнано таким, що не підлягає виконанню, з відповідача на користь позивача стягуються як аліменти на підставі судового наказу від 13.08.2018 року, так і аліменти на підставі рішення суду від 28.02.2019 року, що не відповідає діючому законодавству та порушує права відповідача.

Рішення суду в частині вирішення вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 за минулий час є правильним, що, зокрема, вбачається з наступного.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Разом з тим, жодних доказів, які б підтверджували факт вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та факт його ухилення від їх сплати, позивачем суду надано не було, тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні цієї вимоги позивача.

Не зважаючи на те, що рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача аліментів за минулий час є правильним і колегія суддів з ним погоджується, допущені судом першої інстанції помилки в частині вирішення інших позовних вимог ОСОБА_1 не дають можливості апеляційному суду змінити рішення, а являються підставою до його скасування з ухваленням по справі нового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на її користь підлягають стягненню понесені нею по справі судові витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на суму 1 666 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року- скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час, збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, стягнутих на підставі наказу Оболонського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання постановою законної сили і до повноліття дитини.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею по справі витрати на правничу допомогу в розмірі 1 666 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: