30.10.2019 227/893/17
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2019 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря с/з Сисенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на постанову державного міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління виконавця Добропільського юстиції у Донецькій області про повернення виконавчого документу в рамках виконавчого провадження № 55996167, -

в с т а н о в и в:

АТ «Державний ощадний банк україни» звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Добропільського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Пасічник К.В. і просить:

Визнати бездіяльність державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Пасічник Кристини Вікторівни незаконною та протиправною щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 20.08.2019 року по виконавчому провадженню №55996167, а саме виконавчого листа №227/839/17 виданого 20.12.2017 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області.

скасувати постанову державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.08.2019 року по виконавчому провадженню №55996167 про повернення виконавчого документу стягувачу.

зобов`язати державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Пасічник Кристину Вікторівну відкрити виконавче провадження № 55996167.

Обгрунтовуючи скаргу заявник зазначає, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2527,33 грн. в рівних частках, тобто по 1263,66 грн з кожного. За вказаним рішенням суду стягувачу був виданий виконавчий лист № 227/893/17 від 20.12.2017 року, який було пред`явлено до примусового виконання до Добропільського МРВ ВДВС.

20.08.2019 року державним виконавцем Добропільського МРВ ВДВС Пасічник К.В. винесено постанову про повернення вищевказаного виконавчого документа на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягувач вважає вказану постанову незаконною, яка прийнята передчасно без прийняття усіх необхідних дій з боку державного виконавця, направлених на виконання виконавчого листа, що передбачені ЗУ «Про виконавче провадженя». Заявник вважає, що державний виконавець не здійснив запити до фінансових установ, з метою з`ясування наявності у боржника на рахунках коштів, не наклав арешт на майно боржника. При цьому заявник зазначав, що згідно його відомостей у боржника є наявні кошти на рахунках «Ощадбанка».

У судове засідання суду учасники судового процесу не з`явились; про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Зі змісту скарги (п.4) вбачається, що заявник просив розглядати скаргу без участі його представника.

З відзиву на скаргу, який надано начальником Добропільського МР ВДВС вбачається, що державна виконавча служба вважає постанову про повернення виконавчого документу, яка винесена в рамках ВП №55996167 правомірною, як таку, що відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши доводи скарги і матеріали справи, судом встановлено таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 2 та 3 вказаної статті передбачені обов`язки та права державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2017 року, в рамках цивільної справи за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2527,33 грн в рівних частках, тобто по 1263,66 грн з кожного.

20.12.2017 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2527,33 грн в рівних частках, тобто по 1263,66 грн з кожного відносно боржника ОСОБА_1 .

На підставі заяви АТ «Ощадбанк», державним виконавцем Добропільського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Пасічник К.В., 16.03.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП №55996167 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» судового збору в розмірі 1263,66 грн.

В ході виконавчого провадження державним виконавцем були здійсненні певні заходи для примусового виконання вищевказаного виконавчого документа.

З наданих Добропільським МР ВДВС матеріалів вбачається, що державним виконавцем при виконанні ВП №55996167 були направлені запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України з метою з`ясування відомостей про джерела отримання доходів боржника та отримання відомостей про номери рахунків, відкритих боржником, як фізичною особою підприємцем, запит до відділу реєстрації Добропільської міськради Донецької області з метою з`ясування місця реєстрації боржника.

З отриманих на запити державного виконавця відповідей з Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, відділу реєстрації Добропільської міськради Донецької області встановлено, що боржник ОСОБА_1 на обліку у вищевказаних органах ДПС, ПФУ не перебуває, доходів не отримує(не працює, пенсію не отримує), відкритих рахунків, як ФОП не має, за адресою, зазначеною у виконавчому листі не зареєстрований.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано майно у вигляді квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

З письмових пояснень начальника ВДВС вбачається, що звернути стягнення на нерухоме майно боржника не є можливим в силу ст.48 ЗУ «По виконавче провадження».

Крім того, з вказаних письмових пояснень вбачається, що за результатами вжитих виконавцем заходів, державний виконавець не зміг з`ясувати місцезнаходження боржника.

На підставі встановлених відомостей, державний виконавець 20.08.2019 року виніс постанову про повернення виконавчого документу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», підставою для повернення стягувачу виконавчого листа є відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість рішень суду (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснюючи примусове виконання рішень, повинен неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час здійснення виконавчого провадження державному виконавцю надається право, в тому числі:

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну(п.3);

накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей(п.7);

отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (п.20).

Ч.5 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

В порушення наведених вимог, державним виконавцем не надано доказів вчинення всіх необхідних заходів для примусового виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1263,66 грн на користь АТ «Ощадбанк» в рамках ВП №55996167.

Так, надані державним виконавцем документи не містять відомостей про те, що державний виконавець звертався з запитами до фінансових (банківських) установ з метою з`ясування відкритих рахунків на ім.»я боржника ОСОБА_1 ..

Крім того, державний виконавець, встановивши, що боржник за адресою, зазначеною в виконавчому документі не є зареєстрованим, не здійснив дії для розшуку боржника, як того передбачає стаття 36 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також, матеріали, надані державним виконавцем, не містять даних, які б свідчили, що державний виконавець вжив достатніх заходів для встановлення місця проживання, перебування боржника.

На думку суду, для встановлення місця знаходження боржника, державний виконавець мав би здійснити запити до Мінсоцполітики, УПСЗН з метою з`ясування чи не перебуває боржник, який має нерухоме майно на території, яка тимчасово окупована на даний час, на обліку, як тимчасово переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО.

Крім того, достовірними даними, які б свідчили про відсутність боржника за адресою, зазначеною у виконавчому документі, на думку суду, міг би бути акт державного виконавця, складений за наслідками перевірки боржника за адресою вказаною у виконавчому документі.

В матеріалах, наданих державним виконавцем відсутня інформація, яка б свідчила про те, що боржник за адресою, зазначеною у виконавчому листі, дійсно не проживає та не перебуває.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не були в повному обсязі виконані дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження» і тому винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві є передчасним та необґрунтованим, в зв`язку з чим дії державного виконавця по винесенню даної постанови є незаконними, а постанова підлягає скасуванню.

Що стосується вимог заявника про зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, то вказані вимоги не відповідають вимогам діючого законодавства і задоволенню не підлягають виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Враховуючи наведене, у зв`язку із скасуванням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, суд вважає необхідним зобов`язати державного виконавця, здійснити дії, передбачені ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме відновити виконавче провадження №55996167.

Керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на постанову державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про повернення виконавчого документу в рамках виконавчого провадження № 55996167 задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Пасічник Кристини Вікторівни незаконною та протиправною щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 20.08.2019 року по виконавчому провадженню №55996167, а саме виконавчого листа №227/839/17 виданого 20.12.2017 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області.

Скасувати постанову державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.08.2019 року по виконавчому провадженню №55996167 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Зобов`язати державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Пасічник Кристину Вікторівну відновити виконавче провадження № 55996167 в строки, передбачені ст..41 ЗУ «Про виконавче провадження».

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені 30.10.2019 року. Повний текст ухвали буде виготовлений 04.11.2019 року.

Суддя О.В.Здоровиця

30.10.2019