КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8685/2019
Справа № 759/6889/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва в складі судді П?ятничук І.В., ухвалене в м. Київ 22 лютого 2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 28 травня 2015 року ним та ОСОБА_2 підписано договір позики, на укладення якого надано письмову згоду дружиною позичальника ОСОБА_3 . За умовами договору позики позивач передає, а ОСОБА_2 приймає у власність грошові кошти, які зобов`язується повернути; позика відбувається на суму, еквівалентну 3098585 доларів США в гривні по погодженому сторонами курсу. Умовами договору передбачено повернення позики частинами - щомісячно в сумі, еквівалентній 15000 доларів США по курсу НБУ на день повернення; повернення решти суми позики - до 15 квітня 2016 року. Незважаючи на положення договору, станом на день звернення до суду позика взагалі не поверталася позивачу. Просив стягнути солідарно із відповідачів на свою користь грошові кошти у сумі 136 470 480,64 грн., з яких сума заборгованості з повернення позики - 99 857 142,59 грн., 3 % річних - 30 346 846,96 грн., сума інфляційних втрат - 6 266 491,09 грн., покласти на відповідачів судові витрати.

Також ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому посилалася на те, що у договорі, наданому суду, підпис в графі Дружина позичальника було виконано не ОСОБА_3 , а отже вона не давала згоди на укладення договору і не підписувала його, а також не отримувала грошових коштів. Просила визнати договір позики від 28 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , недійсним в частині надання згоди ОСОБА_3 на його укладання та взяття на себе солідарного обов`язку по виконанню договору позики від 28 травня 2018 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року за клопотанням представника відповідачів ОСОБА_4 у справі призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київської незалежної судово-експертної установи.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першою інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив змінити ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року, а саме: в частині доручення проведення почеркознавчої експертизи «експертам Київської незалежної судово-експертної установи» змінити на доручення проведення експертизи експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; запитання для вирішення експертизи «Чи виконано ОСОБА_2 рукописний текст розписки від 28 травня 2015 року шляхом заповнення граф надрукованого тексту, а саме в графі місто, дата, я, серія, номер паспорта, ким виданий паспорт, дата видачі паспорта, отримання від, сума прописом власноруч або іншою особою?» виключити із ухвали. Поставити запитання на вирішення експертизи: «Чи виконано підпис напроти графи позичальник на розписці від 28 травня 2015 року ОСОБА_2 або іншою особою?»; у частині зобов`язання ОСОБА_1 надати оригінали документів експерту змінити на: «Зобов`язати ОСОБА_1 надати Святошинському районному суду міста Києва оригінал договору позики від 28 травня 2018 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та оригінал розписки від 28 травня 2018 року для проведення судової почеркознавчої експертизи».

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що ухвала про об`єднання зустрічного позову ОСОБА_3 із первісним позовом не постановлялася, а сам зустрічний позов подавався два рази. Вперше зустрічний позов, поданий 08 серпня 2018 року ОСОБА_3 , було повернуто судом протокольною ухвалою через пропуск стороною процесуальних строків на подання зустрічного позову, вдруге зустрічний позов подано ОСОБА_3 11 жовтня 2018 року без зазначення будь-яких причин такого повторного подання та без зазначення причин пропуску строку подання. Право повторного подання зустрічного позову не передбачено цивільним процесуальним законом, а строк на подання зустрічного позову, встановлений ст. 193 ЦПК України, є присічним і не підлягає повторному встановленню.

Вказував, що до зустрічної позовної заяви мають бути надані усі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, чого зроблено не було.

Зазначав, що при призначенні експертизи судом першої інстанції порушено ст. 92 Конституції України, ст. ст. 3, 4, 7, 10 Закону України «Про судову експертизу», Інструкцію про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затверджену Наказом Міністерства юстиції від 12 грудня 2011 року № 3505/5, ст. ст. 72, 104 ЦПК України. Суд доручив проведення експертизи не конкретному судовому експерту, що є працівником цієї приватної юридичної особи, та включений до Державного реєстру атестованих судових експертів і має відповідну кваліфікацію судового експерта із спеціальності, що дозволяє йому провести судову почеркознавчу експертизу, а доручив проведення цієї експертизи експертам Київської незалежної судово-експертної установи, яка є приватною юридичною особою.

В порушення вимог закону суд в ухвалі від 22 лютого 2019 року ніяким чином не обґрунтував доручення проведення судової експертизи саме цьому товариству, а не державній спеціалізованій установі згідно із регіональними зонами обслуговування - Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 103 ЦПК України суд мав надати позивачу строк для узгодження експертної установи, чого судом зроблено не було, більше того, судом не запитано думки позивача щодо обраної експертної установи.

Суд не надав позивачу можливості відповідно до ч. 5 ст. 103 ЦПК України сформулювати та запропонувати суду свій список питань до експерта, роз`яснення яких, на його думку, потребує висновку експерта.

Зазначав, що друге із питань, поставлених на вирішення експерта, не стосується аргументів зустрічної позовної заяви, оскільки факт власноручного підписання тексту розписки має більше юридичне значення, ніж її складення особисто позичальником, оскільки це означатиме, що він погодився з її змістом.

Вказував, що ухвалою суду його зобов`язано надати експерту оригінал досліджуваних документів. Разом із тим, відповідно до ст. 107 ЦПК України експерт не має права зустрічатися з позивачем, і саме суд повинен передати витребувані матеріали експерту.

Від представника відповідачів ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу залишити без змін, вважаючи апеляційну скаргу безпідставною та необгрунтованою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги в частині ймовірних процесуальних порушень суду першої інстанції при прийнятті зустрічного позову, оскільки такі доводи не є підставами, передбаченими ст. 376 ЦПК України, для скасування ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи, та відхиляються апеляційним судом, але можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду в разі такої необхідності.

При цьому апеляційний суд враховує, що зустрічний позов ОСОБА_3 надійшов до суду 13 серпня 2018 року (а. с. 35) у строк, встановлений судом для відзиву, що відповідає вимогам ст. 193 ЦПК України, а посилання позивача на повернення зустрічного позову протокольною ухвалою не знайшло свого підтвердження при дослідженні апеляційний судом протоколів судових засідань.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Оцінюючі інші доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Задовольняючи клопотання представника відповідачів про призначення судової почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що у сторін за зустрічним позовом виник спір з приводу того, чи підпис, зазначений в договорі позики як згода на укладення даного договору, виконаний саме ОСОБА_3 , що також є істотною обставиною, яку слід з`ясувати при розгляді основного позову, за яким позивач просить стягнути солідарно із відповідачів суму заборгованості за договором позики, а тому на виконання вимог ст. 12 ЦПК України необхідно призначити судово-почеркознавчу експертизу.

Дійсно, для розгляду зустрічного позову про визнання договору позики частково недійсним в частині солідарного обов`язку ОСОБА_3 з підстав відсутності її волевиявлення суду необхідно встановити належність підпису ОСОБА_3 або іншій особі на цьому договорі, для цього необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо і сторонами не надані відповідні висновки експертів з цих самих питань.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд не надав можливості позивачу сформулювати та запропонувати суду свій список питань до експерта, роз`яснення яких, на його думку, потребує висновку експерта, враховуючи, що в підготовчому засіданні, яке відбулось 19 лютого 2019 року, оголошувалась перерва до 22 лютого 2019 року саме для підготовки клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (а. с. 123), і представник позивача, присутній у засіданні, не був позбавлений можливості за час перерви надати суду власні питання на вирішення експертизи.

Також не можна погодитися із доводами апеляційної скарги, що судом всупереч вимог ч. 3 ст. 103 ЦПК України не встановлювався строк для обрання сторонами експертної установи, оскільки із протоколу судового засідання та письмового заперечення позивача вбачається, що він взагалі заперечував проти проведення експертизи і не просив суд встановити строк для погодження експертної установи.

Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні судом експерт або експертна установа обираються сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно п. 1.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1909 року № 53/5, почеркознавча експертиза відноситься до категорії криміналістичних експертиз та з урахуванням вимог ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» проводиться державними спеціалізованими установами, якою Київська незалежна судово-експертна установа не є, а є товариством з обмеженою відповідальністю.

В порушення вищенаведених вимог закону дані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції і не з`ясовано, чи має повноваження призначена судом експертна установа проводити такі експертизи.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначається судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Визначаючи на вирішення експертизи питання щодо виконання ОСОБА_2 рукописного тексту розписки від 28 травня 2015 року, суд першої інстанції не з`ясував, чи саме по собі встановлення експертом факту виконання рукописного тексту розписки без встановлення належності підпису відповідача йому чи іншій особі надасть змогу встановити обставину, що матиме значення для справи, а саме наявність волевиявлення ОСОБА_2 на укладення договору позики, тобто чи буде такий доказ належним та достовірним в розумінні ст. ст. 77, 79 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 107 ЦПК України призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Суд першої інстанції на дані вимоги закону уваги не звернув та ухвалою від 22 лютого 2019 року зобов`язав позивача надати безпосередньо експертам оригінал договору позики та розписки для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Також, як вбачається із матеріалів справи, договір та розписка датовані 28 травня 2015 року, а суд зобов`язав позивача надати оригінали документів від 28 травня 2018 року.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена в результаті неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційний суд не вбачає підстав для зміни ухвали про призначення експертизи, вважаючи, що питання призначення експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи, віднесено до компетенції суду першої інстанції, в провадженні якого перебуває справа.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 червня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.