ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2698/19 Справа № 184/1037/18 Суддя у 1-й інстанції - Гукова Р. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Чубіна А.В.

сторони

заявник: ОСОБА_1

заінтересовані особи: Покровська міська рада, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року, яке постановлено суддею Гуковою Р.М. у м. Покров Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 22 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання спадщини померлого ОСОБА_3 , яка складається з квартири площею 59,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою згідно ст.1277 ЦК України.

В обґрунтування заяви зазначено, що він являється кредитором померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 боржника ОСОБА_3 та за його заявою після померлого була заведена спадкова справа. Однак, у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття після померлого ОСОБА_3 спадщини ніхто звернувся, свідоцтва про праву спадщину не видавались, спадкоємців за законом та заповітом немає, з огляду на що наявні підстави для визнання спадщини відумерлою.

На підставі наведеного вище, заявник просив суд визнати спадщину померлого ОСОБА_3 , яка складається з квартири площею 59,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ним не доведено належними та допустимими доказами всіх умов, передбачених ст. 1277 ЦК України для визнання спадщини відумерлою. Позивач зауважує на тому, що він являється кредитором померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 боржника ОСОБА_3 та за його заявою після померлого була заведена спадкова справа. Однак, у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття після померлого ОСОБА_3 спадщини ніхто звернувся, свідоцтва про право на спадщину не видавались, спадкоємців за законом та заповітом немає, з огляду на що наявні підстави для визнання спадщини відумерлою.

Зауважує на тому, що факт користування майном, яке входить до складу спадщини, іншими особами без встановлення факту, що вони є спадкоємцями, не може бути підставою для відмови у визнанні спадщини відумерлою. Крім того, відумерлою може бути визнано не лише спадкову масу в цілому, а й її частину.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, заінтересовану особу - Ковальову Н.П., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено належними та допустимими доказами усіх передбачених ст.1277 ЦК України умов, за наявності яких можливе визнання спадщини відумерлою.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 30 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 позику в сумі 36000 грн. 00 коп., що підтверджується договором позики від 30.11.2012 року (а.с.32).

Згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09.12.2015 року, яке частково змінене рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 було стягнуто у рахунок повернення суми боргу згідно договору позики від 30.11.2012 року суму 62577 грн. 99 коп., що складається з суми боргу за договором позики - 33950 грн., суми інфляції - 25123 грн., 3% річних - 2849 грн. та суму судового збору - 655 грн. 99 коп. (а.с.34-37).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_3 на праві власності належить будинок АДРЕСА_2 та трикімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-4).

ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, здійснено розпорядження щодо частини належного йому нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарчими будовами з земельною ділянкою, які розташовані по АДРЕСА_2 шляхом вчинення заповіту на користь ОСОБА_2 (а.с.66)

Крім того, як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується Інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. (а.с.71)

Відповідно до постанови Покровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 06.07.2017 року про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Орджонікідзевського міського суду №2/184/730/15 від 24.11.2016р. із примусового стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 62577 грн. 99 коп. боргу, що складається з суми боргу за договором позики - 33950 грн., суми інфляції - 25123 грн., 3% річних - 2849 грн. та суму судового збору - 655 грн. 99 коп. - закінчено відповідно до п.3 ч.1 ст.39,40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із смертю боржника (а.с.38).

Після смерті ОСОБА_3 за вимогою кредитора спадкодавця ОСОБА_1 31.08.2017 року була заведена спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. (а.с.46).

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

При цьому, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається із матеріалів справи, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входять будинок АДРЕСА_2 та 1/2 частина трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, здійснено розпорядження щодо частини належного йому нерухомого майна, а саме, житлового будинку з господарчими будовами з земельною ділянкою, які розташовані по АДРЕСА_2 шляхом вчинення заповіту на користь ОСОБА_2 (а.с.66), отже вказане спадкове майно, в розумінні ст. 1277 ЦК України, не може бути визнано відумерлим.

Натомість, 1/2 частина трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є спадковим майном, що в розумінні ст. 1277 ЦК України, може бути визнано відумерлим.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, з огляду на наступне.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.3 ст.1223 ЦК України).

Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до положень ч.ч.1,2,3 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її неприйняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок.

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місце відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Отже, за змістом викладеної норми відумерлість спадщини означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, ніхто з його спадкоємців не претендує з будь-яких причин: у спадкодавця може не бути спадкоємців за законом чи за заповітом; усі спадкоємці, як за законом, так і за заповітом, відмовилися від прийняття спадщини або не встигли прийняти її, або усі спадкоємці спадкодавця усунені від спадкування. Крім того, вказаною нормою покладено обов`язок подати в суд за місцем відкриття спадщини, а у разі, якщо до спадщини входить нерухоме майно, - за місцем його знаходження після спливу одного року з часу відкриття спадщини заяву про визнання спадщини відумерлою. Тобто, законодавець надав спадкоємцю час в один рік, якщо вони не встигли подати заяву про прийняття спадщини або пропустили строк для прийняття спадщини, здійснити свої права на спадщину.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання спадщини ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто більше ніж один рік після відкриття спадщини.

На час звернення до суду із заявою та ухвалення рішення судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником 1/2 частина трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником іншої 1/2 частини трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Крім того, встановлена відсутність у спадкодавця ОСОБА_3 спадкоємців на 1/2 частину трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які прийняли спадщину.

Отже, оскільки спадкоємці за заповітом і за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відсутні, тому спадщина, що відкрилась після його смерті, у вигляді 1/2 частини трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність територіальної громади м. Покров в особі Покровської міської ради, де відкрилась спадщина, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги заявника заслуговують на увагу.

При цьому колегія суддів вважає помилковим висновок суд першої інстанції про те, що частина спадщини не може бути визнана відумерлою, оскільки ст. 1277 ЦК України не визначає особливостей успадкування територіальною громадою майна за заповітом та за законом, а лише регулює питання переходу до неї відумерлого майна, щодо якого не виявилося спадкоємців.

Правовими підставами визнання спадщини відумерлою можуть бути: фізична відсутність спадкоємців за заповітом та за законом; позбавлення спадкоємців за заповітом та за законом права на спадкування; усунення спадкоємців за заповітом та за законом від права на спадкування; відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та за законом; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та за законом; фізична відсутність спадкоємців за законом або "відпадіння" їх зі складу спадкових відносин (усунення, позбавлення, відмова, неприйняття спадщини), якщо спадкодавцем заповідана лише частина майна.

З наведеного випливає, що спадщина може бути визнана відумерлим майном повністю або у частині.

З огляду на те, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується Інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.71), заява ОСОБА_1 про визнання відумерлою спадщину померлого ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню та відумерлою має бути визнана спадщина у вигляді 1/2 частини квартири, площею 59,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 на момент смерті.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення у справі про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання відумерлою спадщину померлого ОСОБА_3 , яка складається з 1/2 частини квартири, площею 59,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та передачею 1/2 частини квартири, площею 59,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади м. Покров в особі Покровської міської ради.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року скасувати та постановити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Покровської міської ради, ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою задовольнити частково.

Визнати відумерлою спадщину померлого ОСОБА_3 , яка складається з 1/2 частини квартири, площею 59,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та передати 1/2 частини квартири, площею 59,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади м. Покров в особі Покровської міської ради.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: