Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 321/914/17-ц

провадження № 61-557св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Тимошівська сільська рада Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 квітня 2018 року у складі судді Олійника О. А. та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Воробйової І. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових паїв і свідоцтв про право на майнові паї, визнання договорів купівлі-продажу дійсними та зобов`язання видати майнові сертифікати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2005 році за письмовими договорами купівлі-продажу, укладеними з пайщиками, вона особисто кожному сплатила кошти за належні їм майнові паї колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» (далі - КСП «Родіна») за корпус № 2 молоко-товарної ферми (далі - МТФ), що підтверджується відповідними письмовими розписками.

Так, ОСОБА_3 , який є власником свідоцтва на майновий пай № 837 , відповідно до договору купівлі-продажу (розписки) від 08 червня 2005 року вона сплатила 169 грн 59 коп.; ОСОБА_4 , яка є власником свідоцтва на майновий пай № 838 , відповідно до договору купівлі-продажу (розписки) від 08 червня 2005 року вона сплатила 206 грн 47 коп.; ОСОБА_5 , яка є власником свідоцтва на майновий пай № 833 , відповідно до договору купівлі-продажу (розписки) від 08 червня 2005 року вона сплатила 203 грн 75 коп.; ОСОБА_6 , який є власником свідоцтва на майновий пай № 832 , відповідно до договору купівлі-продажу (розписки) від 01 червня 2005 року вона сплатила 167 грн 47 коп.

Вказувала, що колишні власники майнових паїв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , отримавши оплату вартості майнових паїв, передали їй у власність свої свідоцтва на право на майновий пай.

23 лютого 2017 року вона подала до Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області заяву про видачу свідоцтв на право на майновий пай, а 27 березня 2017 року вона отримала від сільської ради відповідь про відмову у видачі їй свідоцтв на право на майновий пай у зв`язку з недоданням до заяви оригіналів свідоцтв на право на майновий пай.

25 квітня 2017 року вона подала до Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області заяву про видачу свідоцтв на право на майновий пай повторно з доданими оригіналами свідоцтв на право на майновий пай та завіреними секретарем сільської ради копіями письмових розписок про отримання коштів за майновий пай, а 26 травня 2017 року отримала відповідь від сільської ради про відмову у видачі свідоцтва на право на майновий пай з посиланням на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 19 квітня 2014 року у справі № 321/2224/13, за яким було відмовлено у визнанні права власності на нерухоме майно, а саме корпус № 2 МТФ.

Зазначала, що пізніше їй стало відомо, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , уклали договори купівлі-продажу права на частку майна, що знаходиться у спільній частковій власності, з ОСОБА_2 і 11 травня 2017 року останньому було видано нові свідоцтва на право на майновий пай.

Враховуючи вищевикладене з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила суд визнати недійсними: договір купівлі-продажу права на частку майна, що знаходиться у частковій власності від 25 квітня 2017 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу права на частку майна, що знаходиться у частковій власності від 25 квітня 2017 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу права на частку майна, що знаходиться у частковій власності від 25 квітня 2017 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , свідоцтво на право на майновий пай від 11 травня 2017 року № 833, виданого Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області на ім'я ОСОБА_2 , свідоцтво на право на майновий пай від 11 травня 2017 року № 837, виданого Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області на ім'я ОСОБА_2 . , свідоцтво на право на майновий пай від 11 травня 2017 року № 838, виданого Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області на ім'я ОСОБА_2.; визнати дійсними договори-купівлі продажу свідоцтв на право на майновий пай, укладених у 2005 році між нею та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; зобов`язати Тимошівську сільську раду Михайлівського району Запорізької області видати їй свідоцтва на право на майновий пай № 833, 837, 838.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 серпня 2017 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , який був власником свідоцтва на право на майновий пай від 28 квітня 2005 року № 832.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що надані позивачем розписки про отримання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 грошей за належні їй майнові паї, не є належними доказами укладення саме договорів купівлі-продажу майнових паїв, тому що вони не містять істотних умов щодо предмета договору (одночасно зазначено як майнові паї так і майно - корпус № 2 МТФ) вартість паїв не співпадає з вартістю зазначеної у відповідних свідоцтвах на право на майновий пай, рішення про продаж частини майна не було погоджено з іншими співвласниками, до наданих позивачем розписок не долучено договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній (частковій власності). Враховуючи те, що ОСОБА_1 не було в належній формі укладено договори купівлі-продажу майнових паїв з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , тому у Тимошівської сільської ради не було підстав для видачі нових свідоцтв на її ім'я.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним договорів купівлі-продажу від 25 квітня 2017 року та свідоцтв на право на майновий пай від 11 травня 2017 року, суди виходили із того, що позивач не виконала вимог нормативних актів щодо порядку придбання майнових паїв, та, відповідно, оформлення переходу до неї права на майнові паї від осіб, які передали їй свої свідоцтва про право на майновий пай, а тому позивачем не доведено порушення свого права укладенням відповідних договорів купівлі-продажу майновий паїв та видачею на їх підставі свідоцтв про право на майновий пай.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верхового Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 січня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Пророку В. В.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 14 червня 2019 року № 698/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що нормативно-правовими актами не передбачено порядку оформлення купівлі-продажу майнових паїв, форма договору чи будь-які інші вимоги до такої угоди. Разом із тим, Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Отже, співвласники майнового паю мають право розпоряджатися своїм паєм після припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві.

Таким чином, вказує, що суди попередніх інстанцій, незважаючи на відсутність норми матеріального права, яка б передбачала форму договору купівлі-продажу майнового паю, прийшли до необґрунтованого висновку, що договори купівлі-продажу свідоцтв на право на майновий пай між нею та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладені у неналежній формі.

Крім того, суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення не врахували обставини, які встановлені у судовому рішенні Михайлівського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року № 321/2224/13, а саме того, що відповідно до показань свідків у вказаній справі суд встановив, що дійсно між нею та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладались договори купівлі-продажу майнових паїв, на підтвердження яких видавались відповідні розписки про отримання коштів за майновий пай.

Вважає, що, відмовляючи у видачі їй свідоцтв на право на майновий пай, Тимошівська сільська рада Михайлівського району Запорізької області порушила встановлений законом порядок.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_2 , який вказує, що підстави для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій відсутні, оскільки такі ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно свідоцтва № 833 на право на майновий пай, згідно з рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) КСП «Родина» від 19 лютого 2000 року № 2, ОСОБА_5 має право на майновий пай у загальному пайовому фонді. Вартість майнового паю станом на 29 січня 2000 року становить 834 грн.

Відповідно до свідоцтва № 837 на право на майновий пай, згідно з рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) КСП «Родина» від 19 лютого 2000 року № 2, ОСОБА_3 має право на майновий пай у загальному пайовому фонді. Вартість майнового паю станом на 29 січня 2000 року становить 694 грн.

Згідно свідоцтва № 838 на право на майновий пай, згідно з рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) КСП «Родина» від 19 лютого 2000 року № 2, ОСОБА_9 має право на майновий пай у загальному пайовому фонді. Вартість майнового паю станом на 29 січня 2000 року становить 846 грн.

Відповідно до розписки від 8 червня 2005 року ОСОБА_1 видала грошові кошти в розмірі 203 грн 75 коп. за майновий пай (корпус № 2) на МТФ згідно свідоцтва № 833 ОСОБА_5 , а остання отримала грошові кошти у розмірі 203 грн 75 коп. за майновий пай (корпус № 2 на МТФ зі східної сторони) згідно свідоцтва № 833 від ОСОБА_1 .

Згідно розписки від 8 червня 2005 року ОСОБА_1 видала грошові кошти в розмірі 169 грн 59 коп. за майновий пай (корпус № 2) на МТФ згідно свідоцтва № 837 ОСОБА_3 , а останній отримав грошові кошти в розмірі 169 грн 59 коп. за майновий пай (корпус № 2 на МТФ зі східної сторони) згідно свідоцтва № 837 від ОСОБА_1 .

Відповідно до розписки від 8 червня 2005 року ОСОБА_1 видала грошові кошти в розмірі 206 грн 47 коп. за майновий пай (корпус № 2) на МТФ згідно свідоцтва № 838 ОСОБА_4 , а остання отримала грошові кошти в розмірі 206 грн 47 коп. за майновий пай (корпус № 2 на МТФ зі східної сторони) згідно свідоцтва № 838 , від ОСОБА_1 .

Згідно заяви про видачу свідоцтв на право на майновий пай від 1 березня 2017 року ОСОБА_1 зверталася до голови Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області із заявою про видачу нових свідоцтв на право власності на майновий пай взамін свідоцтв № 833, 837, 838.

У листі від 27 березня 2017 року за підписом сільського голови Тимошівської сільської ради ОСОБА_10 . зазначено, що в порушення визначених вимог ОСОБА_1 не було надано оригіналів попередніх свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства та посвідчених в установленому порядку копій відповідних цивільно-правових угод, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв на майновий пай.

Відповідно до заяви про видачу свідоцтв на майновий пай від 25 квітня 2017 року ОСОБА_1 знову зверталася до голови Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області із заявою про внесення змін до списку осіб, які мають право на майновий пай КСП « Родіна », та просила анулювати попередньо видані свідоцтва на право на майновий пай № 833, 837, 838 та видати їй нові свідоцтва.

Листом від 26 травня 2017 року за підписом сільського голови Тимошівської сільської ради ОСОБА_10 . ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв на право на майновий пай, оскільки нею не було надано посвідчених в установленому порядку копій відповідних цивільно-правових угод.

Відповідно до протоколу зборів співвласників майнових паїв КСП «Родина» від 25 квітня 2017 року було прийнято рішення укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, і надано згоду співвласників на продаж майнових паїв ОСОБА_2

25 квітня 2017 року власники майнових паїв КСП «Родина» уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходить у спільній частковій власності.

Згідно договору купівлі-продажу права на частку майна, що знаходиться у спільній частковій власності, від 25 квітня 2017 року ОСОБА_5 продала ОСОБА_2 свої майнові права, посвідчені свідоцтвом на право на майновий пай № 833 .

Відповідно до договору купівлі-продажу права на частку майна, що знаходиться у спільній частковій власності, від 25 квітня 2017 року ОСОБА_4 продала ОСОБА_2 свої майнові права, посвідчені свідоцтвом на право на майновий пай № 838 .

Згідно договору купівлі-продажу права на частку майна, що знаходиться у спільній частковій власності, від 25 квітня 2017 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 свої майнові права, посвідчені свідоцтвом на право на майновий пай № 837.

11 травня 2017 року ОСОБА_2 було видано нові свідоцтва на право на майновий пай.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Положенням статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник відповідно до частини другої статті 319 ЦК України має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем в майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

На підставі Указу Президента України від 29 січня 2001 № 62 (62/2001) в Україні забезпечується вільне здійснення права власності на паї, зокрема передачу паїв в оренду, купівлю-продаж, дарування, міну, передачу у спадщину.

Відповідно до положень Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом на право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради.

Свідоцтво (майновий сертифікат) засвідчує наявність у власника частки (паю) колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, який в подальшому спільно використовується. Свідоцтво є на руках у тих осіб, хто в натурі пай не отримали і використовують його спільно з іншими співвласниками.

Пунктом 8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, передбачено, що кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

Листом Міністерства аграрної політики України від 20 квітня 2005 року № 37-17-2/5492 встановлено, що при викупі майнових паїв або часток у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, відповідно до Договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, обов`язково укладаються відповідні договори купівлі-продажу, форми яких наведені у Рекомендаціях щодо використання майна, яке перебуває у спільній частковій власності, затверджених наказом Мінагрополітики від 09 квітня 2001 року № 97.

При викупі майнових паїв договори купівлі-продажу укладаються з кожним власником цих паїв і підписуються сторонами договору особисто або довіреною особою, повноваження якої посвідчуються нотаріально.

До договорів купівлі-продажу майнового паю обов`язково додаються копії договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній (частковій) власності, та акт приймання-передачі майна співвласниками від підприємства правонаступника, довіреність на ім`я голови комітету (уповноважену особу) спілки (об`єднання) громадян-співвласників майна на право представляти їхні інтереси, рішення зборів співвласників про продаж часток у спільній частковій власності.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Таким чином, для придбання частки майна, що знаходиться у спільній частковій власності необхідна наявність договору про спільне володіння, користування та розпорядження майном, наявність відмови співвласників від переважного права купівлі частки при купівлі майнових прав сторонньою особою, додержання письмової форми договору купівлі-продажу майнових прав із зазначенням істотних умов договору та після цього отримання свідоцтва на право на майновий пай новим власником.

На підтвердження укладення договорів купівлі-продажу майнових паїв позивачем були надані лише відповідні розписки власників майнових паїв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від 8 червня 2005 року про отримання грошей від ОСОБА_1 за належні їм частини майнових паїв КСП «Родина», а саме «корпус № 2 МТФ зі східної сторони», а також розписки ОСОБА_1 про передачу грошей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за належні їм майнові паї.

Оскільки під час укладення у червні 2005 року відповідних договорів купівлі-продажу майнових паїв сторонами наведеного порядку дотримано не було, суди дійшли обґрунтованого висновку, що у Тимошівської сільської ради були відсутні підстави для видачі ОСОБА_1 нових свідоцтв на право на майновий пай, тому що надані позивачем розписки не можуть бути підставою для виникнення права на отримання частки майна, яке перебуває у спільній частковій власності.

Що стосується позовних вимог щодо визнання дійсними договорів купівлі-продажу між позивачем та власниками свідоцтв на право на майновий пай, укладених у червні 2005 року, слід зазначити, що у відповідності до положень статті 220 ЦК України у разі відмови однієї із сторін від нотаріального посвідчення договору, суд може його визнати дійсним, проте, угода про відчуження майнового паю не підлягає нотаріальному посвідченню.

Також відсутні підстави для визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 25 квітня 2017 року та свідоцтв на право на майновий пай від 11 травня 2017 року, оскільки ОСОБА_2 набув право власності на частку майна, яке перебуває у спільній частковій власності, у передбачений законом спосіб та порядок.

Крім того, не можуть бути прийняті доводи заявника у касаційній скарзі про те, що у судовому рішенні Михайлівського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року № 321/2224/13 встановлено, що дійсно між нею та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладались договори купівлі-продажу свідоцтв на право на майновий пай, на підтвердження яких видавались відповідні розписки про отримання коштів за відчуження вказаних свідоцтв, оскільки у наведеному ОСОБА_1 судовому рішенні судом не було надано оцінки дотриманню відповідних вимог законодавства під час укладення вказаних договорів.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Отже, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій з дотриманням вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановили правовідносини, що склалися між сторонами, й обґрунтовано відмовили ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої й апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 квітня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович