ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 520/556/15-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4555/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 13 травня 2016 рокуу складі судді Реви С.В.,

ВСТАНОВИВ:

ПРОЦЕДУРА

У березні 2016 року старший державний виконавець Мельниченко А.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі-ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області, відділ) звернулася до суду з поданням про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до повного виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси 06 листопада 2015 року.

Вимоги обґрунтувала тим, що в її провадженні перебуває виконавче провадження №49941015 з примусового виконання виконавчого листа №520/556/15-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси 06 листопада 2015 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 180 874,17 доларів США, що еквівалентно 2 841 600,00 грн., та пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та комісії за кредитним договором в розмірі 4 413 672,21 грн., а всього-7 255 272,21 грн.

27 січня 2016 року нею винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню зазначеного документа, копія якого направлена боржниці ОСОБА_1 , проте остання його не виконала.

Посилаючись на вказані обставини старший державний виконавець Мельниченко А. В. просила задовольнити її подання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 травня 2016 року зазначене подання задоволено, встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань за рішенням Київського районного суду міста Одеси по справі №520/556/15-ц.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН

В апеляційній скарзі, поданої у лютому 2019 року, представник Орєхов А.В . в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не прийнято до уваги, що державним виконавцем не подано до суду жодного доказу про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання, матеріали виконавчого провадження взагалі не перевірялися судом першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

ОЦІНКА СУДОМ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_4 , вивчивши матеріали даної справи та витребуваних апеляційним судом матеріалів виконавчого провадження, перевіривши законність ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів прийшла до наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржниці у праві виїзду за кордон України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 була повідомлена належним чином про відкриття виконавчого провадження і той факт, що рішення суду нею не виконано свідчить про те, що боржниця навмисно ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з неї кредитної заборгованості.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визначив встановленими.

Встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 липня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 7 255 272,21 гривень та вирішено питання судових витрат (а.с.86-87).

Зазначене рішення сторонами не оскаржено та звернуто до примусового виконання 26 січня 2016 року.

Із матеріалів справи видно, що:

- в ній відсутні копії документів, зазначених у поданні старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Мельниченко А.В.;

- подання розглянуто у відсутності її автора (а.с.91-97).

Таким чином апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції задовольнив подання старшого державного виконавця у його відсутність, не досліджуючи матеріали виконавчого провадження та взагалі без будь-яких доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення.

Із витребуваного апеляційним судом у органа примусового виконання виконавчого провадження видно, що постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Мельниченко А. В. від 27 січня 2016 року відкрито виконавче провадження по виконанню судового рішення від 23 липня 2015 року.

Копію постанови направлено ОСОБА_1 , яка нею не була отримана, оскільки за адресою: АДРЕСА_1 боржниця не проживала.

Крім того, у той же день, 27 січня 2016 року, старшим державним виконавцем ухвалена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також надіслані запити до відповідних органів для виявлення рухомого і нерухомого майна та коштів боржниці.

Будь-яких інших доказів на підтвердження обгрунтування подання про ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення станом на 18 березня 2016 року (дату реєєстрації подання в суді першої інстанції) матеріали виконавчого провадження не містять.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про відсутність доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення заслуговують на увагу та підтверджені матеріалами виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №520/556/15-ц від 06 листопада 2015 року про стягнення заборгованості в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Крім того, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні подання старшого державного виконавця, апеляційний суд враховує, що:

- 22 березня 2019 року між АТ «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено Договір про відступлення прав вимоги та Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотек, відповідно до якого ТОВ «Росвен Інвест Україна» став новим кредитором за кредитним договором 03-08-Ид/15 від 30 липня 20008 року, позичальником за яким є ОСОБА_2 ;

- згідно листа директора ТОВ «Росвен Інвест Україна» №11803711 від 30 травня 2019 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» не має будь-яких майнових та фінансових претензій до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 щодо боргу по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №03-08-Ид/15 від 30 липня 2008 року та договору поруки №03-08-Ид/15-П1 від 30 липня 2008 року.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 травня 2016 рокускасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Мельниченко Анни Володимирівни Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , до виконання зобов`язання відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков