Номер провадження: 22-ц/813/6886/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

у порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2019 року (одноособово суддя Чернявська Л.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дружини,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

12.12.2017 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дружини, і,уточнивши позов, просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі ј частини від всіх видів заробітку та доходів.

Позов обґрунтовано наступним.

Позивачка ОСОБА_1 не працює, є інвалідом ІІ групи довічно, самостійно виховує спільну з відповідачем доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студенткою, не працює, стипендію не отримує і її щомісячні витрати на повнолітню доньку становлять 18 205 гривень. Позивачка отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1 452 гривень та аліменти в розмірі 784 гривень, які стягуються з відповідача на її утримання на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2011 року. Витрати позивачки щомісячно складаються із витрат на: комунальні послуги у розмірі 1 538 гривень; на лікування біля 3 500 гривень та харчування 6 900 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги, окрім аліментів у розмірі 784 гривень, не надає.

Приморським районним судом м. Одеси від 15.11.2011 року, визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 784 гривень і пенсія по інвалідності у розмірі 1 452 гривень, тобто разом дохід позивачки та повнолітньої доньки ОСОБА_3 складає 2 279 гривень, що є недостатніми і менше ніж встановлений прожитковий мінімум на одну особу, що втратила працездатність.

Посилаючись на те, що відповідач працює капітаном на морських судах іноземної компанії, має заробітну плату в іноземній валюті та має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку та доходів.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

ОСОБА_1 не погодилась із рішенням від 13.06.2019 року і подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду від 13.06.2019 року скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:

Суд помилково дійшов до висновку, що позивач не довела погіршення свого матеріального стану, оскільки станом на 2019 рік аліменти з ОСОБА_2 на користь позивачки у зв`язку із інвалідністю стягуються у розмірі 784 гривень, тоді як стягнення аліментів на дочок (старшу та молодшу) припинено, при цьому, старша дочка проживає окремо і самостійно сплачує комунальні послуги.

ОСОБА_2 є власником частини квартири АДРЕСА_1 , а позивачка проживає разом із молодшою донькою ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , власниками якої є позивачка та відповідач ОСОБА_2 , який вже багато часу не сплачує заборгованість за комунальні послуги.

Посилання суду в рішенні на те, що позивачка, як власник, володіє двома квартирами і може одну використовувати як джерело доходу є необґрунтованими й жодним доказом не підтверджується.

Суд безпідставно зазначив про те, що позивачка ОСОБА_1 має можливість працювати але не працевлаштовується, оскільки позивачка є інвалідом ІІ групи і за станом свого здоров`я не може працювати.

Суд послався на відсутність доказів про сплату комунальних послуг та виплат за ліки і продукти харчування, що також не відповідає дійсності, позивачка надавала суду відповідні квитанції та розрахунки.

Відповідач ОСОБА_2 продовжує працювати капітаном на морських суднах іноземних компаній, тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Відповідач ОСОБА_2 в особі представника у відзиві на апеляційну скаргу просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, зазначаючи:

Матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 з часу ухвалення Приморським районним судом м. Одеси від 15.11.2011 року рішення про стягнення аліментів на утримання позивачки у розмірі 784 гривень щомісячно у бік покращення не змінилося.

Жодних доказів про те, що відповідач працює капітаном на морських суднах іноземних компаній, позивачка, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надала. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 18.12.2018 року інформація про доходи ОСОБА_2 відсутня і з цього слідує, що матеріальний стан відповідача, як платника аліментів, погіршився у порівнянні з тим, який існував під час ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 у розмірі 784 гривень.

Позивач не надала суду доказів зміни свого матеріального або сімейного становища у бік погіршення з часу ухвалення рішення суду від 15.11.2011 року. Суд оглянув оригінал акту огляду МСЕК, в якому зазначена ІІ група інвалідності ОСОБА_1 , проте в акті відсутні особливі рекомендації щодо умов праці, а отже відсутні будь-які обмеження для працевлаштування ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції зроблений вірний висновок, що «позивач за групою інвалідності може працювати, однак не працевлаштована, що опосередковано свідчить про відсутність необхідності мати більший дохід». Крім того, ОСОБА_1 надала суду докази придбання у серпні 2018 року ноутбука «Lenovo» із супровідними товарами вартістю 16 643 гривень, комп`ютерної мишки «Logitech» вартістю 299 гривень, маршрутизатора «TP Link» вартістю 529 гривень, всього на загальну суму 18 000 гривень, що вказує на те, що дохід позивачки дозволяють придбати предмети великої вартості, які не є предметами першої необхідності.

Надані позивачкою ОСОБА_1 товарні чеки на придбання ліків не є належними доказами, оскільки є застарілими, крім того, позивачка не надала докази, що саме ці ліки були їй призначені лікарем та їх вживання пов`язане із наявним у неї захворюванням й інвалідністю. Доводи ОСОБА_1 щодо сплати комунальних послуг не можуть бути враховані судом при вирішення питання щодо зміну розміру аліментів, оскільки питання стягнення з ОСОБА_2 понесених іншими особами витрат на утримання належної йому власності має вирішуватись окремо, у встановленому законом порядку.

Позивачка використовує дві належні їй на праві власності квартири для окремого проживання дочок і це опосередковано свідчить, що ОСОБА_1 не потребує у додатковому доході, пенсія ОСОБА_1 та доходи від використання майна забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом.

Повнолітні діти зобов`язанні піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм матеріальну допомогу і ОСОБА_1 не надала доказів, що повнолітні дочки відмовили їй в утриманні. На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2019 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на її утримання у розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення ОСОБА_3 навчання, а саме до 30.06.3021 року.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

З 08.06.1990 року по 23.12.2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 11).

Рішенням Примоського районного суду м. Одеси від 15.11.2011 рокуз відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягнуються аліменти на її утримання щомісячно у розмірі 1 452 гривень (а.с.13).

Рішенням Примоського районного суду м. Одеси від 15.11.2011 року, зміненим на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 22.05.2012 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на кожну, стягнуті аліменти у розмірі 2 000 гривень щомісячно (а.с. 13, 14-15).

Доходи позивачки складаються із пенсії по інвалідності у розмірі 1 452 гривень та аліментів у розмірі 784 гривень, які стягуються з відповідача на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2011 року.

У зв`язку із досягненням дітьми повноліття, закінченням старшою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчання, стягнення аліментів на утримання доньок, на підставі рішень суду від 15.11.2011 року і від 22.05.2015 року, припинено.

ОСОБА_1 31.01.2018 року визнана інвалідом ІІ групи безтерміново (а.с. 80).

17.12.2018 року ОСОБА_1 уточнила позов і просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дати подачі до суду основної заяви (а.с.1,2,89).

Судом апеляційної інстанції встановлені нові обставини і досліджені нові докази.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2019 року з ОСОБА_2 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка навчається, стягнуті аліменти у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 211,212).

Між сторонами виникли правовідносини із обов`язку утримувати дружину після розірвання шлюбу, які регулюють нормами СК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, вирішуючи спір і відмовляючи у позові виходив з того, що позивачка не довела того, що її матеріальний стан в останні роки погіршився, а докази того, що матеріальний стан відповідача поліпшився, відсутні, зокрема, за групою інвалідності позивачка отримує пенсію і може працювати, однак не працевлаштована, має на праві власності дві квартири, одну з яких може використовувати як джерело доходу, тоді яка відповідач офіційно не працює, має нерегулярний та мінливий дохід (а.с. 182-186).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на

утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом (ст. 75 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Якщо на момент розірвання шлюбу жінці, чоловікові до досягнення встановленого законом пенсійного віку залишилося не більш як п`ять років, вона, він матимуть право на утримання після досягнення цього пенсійного віку, за умови, що у шлюбі вони спільно проживали не менш як десять років. Якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу (ст. 76 СК України).

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Примоського районного суду м. Одеси від 15.11.2011 року, зміненого рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.05.2012 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на кожну, стягнуті аліменти у розмірі 2 000 гривень щомісячно, крім того, на утримання непрацездатної позивачки з відповідача суд стягнув аліменти у розмірі 784 гривень щомісячно. У зв`язку із досягненням дітьми сторін повноліття, закінчення старшою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчання, стягнення аліментів на утримання доньок, на підставі рішень суду від 15.11.2011 року та від 22.05.2015 року, припинено. ОСОБА_1 31.01.2018 року визнана інвалідом ІІ групи безтерміново.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2019 року з ОСОБА_2 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка навчається, стягнуті аліменти у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Зважаючи на те, що матеріальне становище відповідача змінилося, оскільки він припинив сплачувати щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а позивачка з 31.01.2018 року визнана інвалідом ІІ групи безтерміново, у позивачки виникло право на збільшення розміру аліментів з підстав зміни матеріального становища відповідача.

Разом з тим, розмір аліментів на утримання позивачки підлягає визначенню з врахуванням того, що її донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка досягла повноліття, також повинна надавати матеріальну допомогу позивачці.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачка має право на збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача, і, з врахуванням того, що позивачка має право на отримання матеріальної допомоги, як від відповідача, так і від доньки ОСОБА_4 , колегія суддів визначає аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, при цьому, аліменти у більшому розмірі підлягають стягненню з дня набрання судовим рішенням законної сили.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи позивачки у скарзі про те, що суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів прийняті до уваги і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Доводи відповідача в особі представника у відзиві на скаргу про те, що: жодних доказів про те, що відповідач працює капітаном на морських суднах іноземних компаній, позивачка не надала і про доходи відповідача відсутня інформація у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків; у довідці МСЕК зазначено про ІІ групу інвалідності ОСОБА_1 , проте в акті відсутні особливі рекомендації щодо умов праці, а отже відсутні будь-які обмеження для працевлаштування ОСОБА_1 ; ОСОБА_1 надала суду докази придбання у серпні 2018 року товарів на загальну суму 18 000 гривень, що вказує на те, що її дохід дозволяв придбати предмети великої вартості, які не є предметами першої необхідності; позивачка використовує дві належні їй на праві власності квартири для окремого проживання дочок і це опосередковано свідчить, що ОСОБА_1 не потребує у додатковому доході, - не заслуговують на увагу.

Відповідач ОСОБА_2 1968 року народження є особою працездатного віку.

Докази того, що станом на час розгляду справи в суді відповідач став непрацездатним і отримав інвалідність, матеріали справи не містять.

Всупереч ст.81 ч.1 ЦПК України, в обґрунтування своїх заперечень проти позову, відповідач не надав суду доказів про його матеріальне становище.

Інвалідність соціальна недостатність внаслідок обмеження життєдіяльності людини, яка викликана порушенням здоров`я зі стійким розладом функцій організму, що призводить до необхідності соціального захисту і допомоги.

Підставою для встановлення 2 групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженим дефектом, що призводять до значного обмеження життєдіяльності людини, при збереженій здатності до самообслуговування, та не викликають потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді чи допомозі (п.2.2 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України 07.04.2004 року №183, зареєстрованого в МЮ України 22.04.2004 року за №516/9115).

Відсутність в акті огляду МСЕК позивачки рекомендацій щодо умов праці не є підставою для ствердження, що позивачка є працездатною особою і обов`язково має бути працевлаштована.

Придбання у серпні 2018 року товарів на загальну суму 18 000 гривень не є доказами для ствердження про доходи позивачки, а тому зазначені докази не є перешкодою для стягнення аліментів на утримання позивачки.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка і відповідач, кожний, є власниками і користувачами 2/х квартир, при цьому, у квартирі по АДРЕСА_3 позивачці ОСОБА_1 належить лише ј частина квартири (а.с.7,38,154).

Разом з тим, зазначені обставини не є підставою для ствердження про те, що як позивачка, так і відповідач, для покращення свого матеріального становища, зобов`язані використовувати зазначене нерухоме майно для отримання доходу, а також, що ці квартири є їхнім джерелом доходу.

Доводи про те, що старша донька досягла повноліття і зобов`язана надавати

допомогу позивачці, а також, що відповідача зобов`язано до сплати аліментів на утримання молодшої доньки, яка продовжує навчання, прийняті до уваги колегією суддів і є підставою для стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини, а не у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки позвиачка має право на збільшення розміру аліментів, порушене право позивачки підлягає захисту судом шляхом частково задоволення позову.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення і прийняття нового судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ст. 376 ч.1 п.п.1-4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові, рішення суду не відповідає обставинам справи, суд порушив норми матеріального права і неправильно застосував ст. ст. 75, 76, 80 СК України, рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Позивачка звільнена від сплату судових витрат. З відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 640 гривень і в суді апеляційної інстанції у розмірі 960 гривень (640х150%).

IV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2019 року - скасувати та постановити нове рішення:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дружини щомісячно у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів), починаючи з 25.10.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 640 гривень і в суді апеляційної інстанції у розмірі 960 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 31.10.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова