Справа№ 324/802/19
Провадження № 2/324/444/2019

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.10.2019 Пологівський районний суд
Запорізької області
в складі: головуючого судді Іванченка М.В.
при секретарі Савченко Н.В.
розглянувши в судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 22.08.1981 Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №424.
Позивач зазначив, що від даного шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачкою не склалося, подружжя має різні погляди на сімейне життя та обов`язки, подружжя проживає окремо, шлюбні відносини і спільне господарство перестали вести з січня 1984 року, можливості зберегти сім`ю не має, за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, на примирення позивач не згоден і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи без його участі.
Відповідачка ОСОБА_2 повторно до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України була належним чином повідомлена, відзив до суду не подала, однак подала до суду 13.08.2019 та 07.10.2019 заяви, в яких повідомила, що з`явитися до суду не може, так як хворіє, однак ніяких підтверджуючих документів про свій стан здоров`я, який перешкоджає явці до суду, не надала, тому суд визнає причини неявки відповідачки в судове засідання неповажними та відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та, керуючись главою 11 розділу 3 ЦПК України, проводить заочний розгляд справи і ухвалює заочне рішення.
В заявах, які надійшли до суду 13.08.2019 та 07.10.2019, відповідачка ОСОБА_2 зазначила, що проти розірвання шлюбу заперечує, оскільки «хоче покинуте земне життя будучи у шлюбі», а також вона з позивачем повінчані.
Суд, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Відповідно до ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, що регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст.10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.
Як проголошено положеннями ст.12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст. ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору.
Під час розгляду справи судом встановлено, що у сім`ї склалися не нормальні відносини, сторони не розуміють одна одну по більшості питань сімейного життя, відсутня спільна ціль у шлюбі, взаємоповага та любов, шлюбні відносини припинено більше тридцяти років тому, сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо, позивач на примирення з відповідачкою не згоден, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача ОСОБА_1 .
Суд вважає, що наведені відповідачкою ОСОБА_2 в заявах, які надійшли до суду 13.08.2019 та 07.10.2019, обставини її не згоди на розірвання шлюбу не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка (ст.51 Конституції України). Справа за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу на теперішній час перебуває в провадженні суду більше п`яти місяців, відповідачка ОСОБА_2 неодноразово викликалася до суду, в тому числі під час підготовчого провадження, однак до суду не з`являлася, відзиву на позовну заяву не подавала. З урахуванням часу, що минув з моменту пред`явлення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, у відповідачки ОСОБА_2 було достатньо часу для примирення з позивачем ОСОБА_1 , однак примирення не відбулося, позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій вимоги про розірвання шлюбу підтримав повністю, а в позові зазначив, що збереження шлюбу суперечить його інтересам і на примирення він не згоден.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3, ч.4 ст.56 СК України), суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя неможливе і шлюб необхідно розірвати.
Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідачка ОСОБА_2 у зв`язку з реєстрацією шлюбу своє прізвище не змінювала.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 211, 259, 263, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.08.1981 Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №424.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Іванченко