Справа № 463/167/18 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/2707/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу 88495.50 грн. майнових збитків.

В обгрунтування позову покликалась на те, що відповідно до укладеного договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 038а5ц від 20.02.2015р. страховик зобов`язався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням або знищенням автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 (належний ТзОВ «Галичина-Захід»). Внаслідок ДТП, яка мала місце 22.12.2015 р., о 19 год. 30 хв. по вул. Пасічній, 75 у м. Львові, з вини водія ОСОБА_1 , який керував на законних підставах транспортним засобом марки «Daimler», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджено автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , належний ТзОВ «Галичина-Захід». Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до звіту № 52/16 про оцінку автомобіля вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , склала 153515,14 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю автомобіля «Daimler», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8130662). 20.01.2016р. ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» визначила розмір страхового відшкодування в сумі 137985,50 грн., про що складено страхові акти. Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 038а5ц від 20.02.2015р., страхове відшкодування позивачем було сплачено в розмірі 137985,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №218 418 від 21.01.2016 року на суму 122434,20 грн., платіжним дорученням №218 419 від 21.01.2016р. на суму 12626,00 грн., платіжним дорученням №223 221 від 12.02.2016р. на суму 2625,30 грн. Таким чином, відповідно до ст. 993 ЦК України до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Приймаючи до уваги ліміт відповідальності ПрАТ «СТ «Іллічівське» та розмір франшизи (510 грн.) які передбачені полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8130662 рішенням Господарського суду м. Києва від 08.12.2016р. у справі № 910/18417/16 ухвалено стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» 49490,00 грн. страхового відшкодування. Отже, позивач отримав право зворотної вимоги (регресу) до відповідача на залишок суми, що становить 88495,50 грн. (137985,50 - 49490,00 = 88495,50 грн.). Крім того, просить стягнути судові витрати по справі.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» в порядку регресу матеріальні збитки в розмірі 88495,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» 2069,78 грн. судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , вапеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим. Апелянт покликається на те, що підставою звернення з позовом було відшкодування в порядку регресу коштів за майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП, сплачених позивачем особі, автомобіль якої застрахований за договором добровільного страхування. На підтвердження факту заподіяння автомобілю ушкоджень і розміру шкоди позивачем було надано звіт № 52/16 про оцінку автомобіля та вартість відновлювального ремонту і постанову Личаківського районного суду м. Львова від 25 січня 2015 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, інших доказів про заподіяні автомобілю ушкодження і розмір шкоди не надано. На думку апелянта, докази, долучені до позовної заяви, не відповідають вимогам ст. ст. 78, 79, 80 ЦПК України, а саме, позивачем надано суду акт про оцінку автомобіля, яким визначено вартість відновлювального ремонту в сумі 155 515,14 грн., одночасно визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових в сумі 73317.89 грн. Дану оцінку проведено суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , на замовлення позивача, але оцінювача не було попереджено про кримінальну відповідальність за неправдиві висновки, відповідача, а також його страхову компанію не залучено до огляду пошкодженого автомобіля і визначення ушкоджень, а в звіті не зазначено, що оцінювач має право здійснювати оцінку вартості відновлювального ремонту з метою судового розгляду. Також апелянт зазначає, що позивач не звернувся до суду із заявою про призначення експертизи, чим позбавив себе можливості здобути належний і допустимий доказ розміру шкоди, яку він просить суд відшкодувати. Враховуючи наведене просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.12.2015 р. о 19 год. 30 хв. по вул. Пасічній, 75 у м. Львові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Daimler», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , належного ТзОВ «Галичина-Захід», внаслідок якої автомобілі отримали технічні пошкодження.

Постановою судді Личаківського районного суд м. Львова від 25 січня 2016 року підтверджується, що відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено»№038а5ц від 20.02.2015р., укладеного між ПАТ «СК АХА Страхування» (страховик) та ТзОВ «Галичина Захід» (страхувальник), страховик зобов`язався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням або знищенням автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю автомобіля «Daimler», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8130662).

Як вбачається зі звіту №52/16 про оцінку автомобіля, складеного 14.01.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 153515,14 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 73317.89 грн.

Відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, належних та допустимих доказів на спростування зазначеної у звіті №52/16 вартості відновлювального ремонту автомобіля.

20.01.2016 р. ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», враховуючи звіт №52/16 та умови Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено»№038а5ц від 20.02.2015р., укладеного між ПАТ «СК АХА Страхування» та ТзОВ «Галичина Захід», визначила розмір страхового відшкодування в сумі 137985,50 грн., про що складено страхові акти та навела розрахунок суми страхового відшкодування.

На виконання страховиком умов Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено»№038а5ц від 20.02.2015р., ПАТ «СК «АХА Страхування» страхувальнику за цим договором виплатила ТзОВ «Галичина Захід» страхове відшкодування в загальному розмірі 137985,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №218 418 від 21.01.2016р. на суму 122434,20 грн., платіжним дорученням №218 419 від 21.01.2016р. на суму 12626,00 грн., платіжним дорученням №223 221 від 12.02.2016р. на суму 2625,30 грн., які, на думку колегії суддів є належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки такі містять інформацію щодо перерахування ПАТ «СК «АХА Страхування» страхувальнику ТзОВ «Галичина Захід» страхового відшкодування, його розмір, на підставі цих письмових доказів судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи що стосуються перерахування страховиком ПАТ «СК «АХА Страхування» страхового відшкодування.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої майнової шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму, відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється особою, винною у ДТП, а відтак страховик, який забезпечує майнові інтереси потерпілого у відносинах майнового страхування, і який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, вправі вимагати від винної особи відшкодування шкоди в межах фактичних витрат.

З матеріалів справи вбачається, що з врахуванням ліміту відповідальності ПрАТ «СТ «Іллічівське» та розміру франшизи (510 грн.), які передбачені полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8130662, рішенням Господарського суду м. Києва від 08.12.2016р. у справі № 910/18417/16 вирішено стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» 49490,00 грн., частини коштів, виплачених ПАТ «СК «АХА Страхування» страхувальнику ТзОВ «Галичина Захід» страхового відшкодування.

З врахуванням того, що страховик «ПАТ «СК «АХА Страхування» виплатила страхувальнику ТзОВ «Галичина Захід» 137985.50 грн. страхового відшкодування, беручи до уваги рішення Господарського суду м. Києва, яким вирішено стягнути за ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» в межах ліміту відповідальності СК 49490.00 грн., колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про під ставність позову ПАТ «СК «АХА Страхування» про стягнення з відповідача 88495,50 грн. (137985,50 - 49490,00 = 88495,50 грн.), яка залишилась не відшкодованою ПАТ «СК «АХА Страхування».

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Тобто, спеціальна норма Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка відповідно до п.2.1 ст. 2 цього Закону підлягає застосуванню до спірних правовідносин, обмежує розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала шкоду і яка застрахувала свою відповідальність, яка визначається виходячи з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку, встановленому законодавством.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

Разом з тим, порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено ст. 1194 ЦК України, за змістом якої, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, ПАТ «СК «АХА Страхування», як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитки.

Оскільки Законом України «Про страхування» та п.27.12 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» 038а5ц від 20.02.2015 року, передбачено, що відшкодування здійснюється, виходячи із розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник, і при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, які підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про неправильність розрахунку розміру страхового відшкодування, яке, на думку апелянта, слід було розраховувати з врахуванням коефіцієнту амортизаційного зносу пошкоджених деталей автомобіля, що спростовує доводи апелянта про неправомірність та безпідставність виплати страховиком страхувальнику ТзОВ «Галичина Захід» 137985,50 грн. страхового відшкодування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31.10.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.