ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/997/17

Головуючий у першій інстанції - Лиманська М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/905/19

Чернігівський апеляційний суд у складі :

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Бобрової І.О.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

заявник ОСОБА_1 ,

інші учасники справи: директор Городнянської загальноосвітньої школи І ступеня ОСОБА_2 , Відділ освіти Городнянської міської ради Чернігівської області,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Городнянського районного суду від 8 серпня 2017 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до директора Городнянської ЗОШ № 1 ОСОБА_2, Відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправними дій та скасування наказу про надання основної відпустки,

місце ухвалення судового рішення - м. Городня,

дата складання повного тексту судового рішення 21 травня 2019 року.

У С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до директора Городнянської ЗОШ ОСОБА_2 , відділу освіти Городнянської РДА, в якому просила зобов`язати відділ освіти надати їй основну щорічну відпустку з 01 вересня 2017 року як ветерану праці. У мотивування своїх вимог зазначила, що директор школи видала наказ про надання їй щорічної відпустки в період з 12 червня по 07 серпня 2017 року, не зважаючи на те, що вона написала заяву про надання їй відпустки саме з 01 вересня 2017 року. Вважає, що саме відділ освіти, з яким перебуває у трудових відносинах, повинен був видати наказ про надання їй відпустки з 01 вересня 2017 року як ветерану праці.

Рішенням від 08 серпня 2017 року Городнянський районний суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив за необґрунтованістю.

15 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про перегляд рішення Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами, в якій просила скасувати указане судове рішення та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.

У мотивування своїх вимог зазначила, що після ухвалення оскаржуваного рішення суду у Городнянському районному суді було розглянуто цивільну справу № 732/728/18, за наслідками чого 27 листопада 2018 року було ухвалено рішення про встановлення юридичного факту того, що наказ директора Городнянської ЗОШ I ступеня ОСОБА_2 № 19 від 17 травня 2017 року не відповідає дійсності, оскільки був виданий не на підставі заяви ОСОБА_1 про надання відпустки та не відповідно до графіку відпусток на 2017 рік. Вважає, оскільки рішенням суду встановлений зазначений факт, то наявні правові підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами та його скасування.

Ухвалою від 20 травня 2019 року Городнянський районний суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року відмовив та залишив його в силі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви по суті.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції проігнорував та ухилився від дослідження встановлених фактів та обставин, якими доведено, що наказ від 17 травня 2017 року в частині надання відпустки позивачу видано на підставі недостовірних відомостей і всупереч вимогам ст.ст. 79, 80 КЗпП України та ст.ст. 10, 11 ЗУ «Про відпустки».

Заявник указує, що наказ було видано всупереч графіку відпусток та при відсутності її заяви про надання згоди на перенесення відпустки з терміну, визначеного графіком відпусток, проте у наказі зазначено протилежне.

У наданому відзиві директор Городнянської ЗОШ ОСОБА_2 , не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить відмовити у її задоволенні. Доводи відзиву зводяться до того, що Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , у своїй постанові від 11 квітня 2019 року зазначив, що подання позивачем позову до директора школи, як фізичної особи, у жодному випадку не може мати наслідком його задоволення, оскільки в трудових відносинах ОСОБА_1 перебуває не з фізичною особою, а з Городнянською ЗОШ, яку до участі у справі позивачем залучено не було. Верховний Суд, залишивши без задоволення касаційну скаргу, лише підтвердив правильність рішень судів першої та апеляційної інстанції.

Відділом освіти Городнянської міської ради Чернігівської області відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника заявниці, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Дійшовши висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що, ухвалюючи вищезазначене рішення про відмову у позові ОСОБА_1 , суд урахував той факт, що оскаржуваний наказ в частині визначення періоду відпустки позивача у 2017 році був виданий без урахування заяви позивача, оскільки вона не бажала йти у відпустку в літній період. Отже обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд судового рішення, а саме, встановлення судом того факту, що формулювання наказу від 17 травня 2017 року не відповідає дійсності, не є такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що у липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до директора Городнянської ЗОШ ОСОБА_2 , відділу освіти Городнянської РДА, в якому просила зобов`язати відділ освіти надати їй основну щорічну відпустку з 01 вересня 2017 року як ветерану праці. У мотивування своїх вимог зазначила, що директор школи видала наказ про надання їй щорічної відпустки в період з 12 червня по 07 серпня 2017 року, не зважаючи на те, що вона написала заяву про надання їй відпустки саме з 01 вересня 2017 року. Вважає, що саме відділ освіти, з яким перебуває у трудових відносинах, повинен був вдати наказ про надання їй відпустки з 01 вересня 2017 року як ветерану праці.

Рішенням від 08 серпня 2017 року Городнянський районний суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив за необґрунтованістю (а.с. 29-31). Дійшовши такого висновку, районний суд виходив з того, що надання відпустки вчителю початкових класів ОСОБА_1 було здійснено відповідно до положень ст.ст. 6, 9, 10 ЗУ «Про відпустки» та Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів), інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам, затвердженого постановою КМУ № 346 від 14 липня 1997 року.

Ухвалою від 21 вересня 2017 року Апеляційний суд Чернігівської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилив, а рішення Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року - залишив без змін (а.с. 32-35). Суд апеляційної інстанції врахував, що порядок надання щорічних основних відпусток педагогічним працівникам врегульовано спеціальними нормами закону, якими передбачено надання щорічної відпустки педагогічному працівнику в період літніх канікул. Суд не прийняв до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що вона, як ветеран праці, має право на отримання відпустки у будь-який час, незважаючи на специфіку її роботи, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції було виважено враховано порядок надання щорічних основних відпусток педагогічним працівникам, особливості штатного розпису, навантаження вчителів, а також особливості навчального процесу.

Також суд апеляційної інстанції вказав, що подання позивачем позову до директора школи, як фізичної особи, в жодному випадку не може мати наслідком його задоволення, оскільки в трудових відносинах позивач перебуває не з фізичною особою, а з Городнянською ЗОШ, яку до участі у справі позивачем залучено не було.

Постановою від 11 квітня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , залишив без змін рішення Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 вересня 2017 року (а.с. 122-125). Такий висновок Верховного Суду ґрунтувався на тому, що судом першої інстанції, в порушення ст.ст. 33, 130 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) не було вирішено питання щодо складу осіб, які мають брати участь у розгляді справи, а апеляційний суд був позбавлений процесуальної можливості усунути такі недоліки. Хоча апеляційний суд і не скасував рішення суду першої інстанції, проте це не вплинуло на прийняття правильного по суті та законного рішення.

Рішенням від 27 листопада 2018 року Городнянський районний суд частково задовольнив позов ОСОБА_1 та встановив факт того, що наказ № 19 від 17 травня 2017 року «Про надання щорічних відпусток педагогічним працівникам» в частині зазначення про визначення періоду відпустки ОСОБА_1 з 12 червня по 07 серпня 2017 року відповідно ЗУ «Про відпустки», згідно графіку відпусток на 2017 рік та на підставі особистої заяви - не відповідає дійсності.

15 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про перегляд рішення Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами, в якій просила скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог (а.с. 2). Посилалась при цьому на те, що рішенням Городнянського районного суду від 27 листопада 2018 року був встановлений факт того, що наказ директора Городнянської ЗОШ I ступеня ОСОБА_2 . № 19 від 17 травня 2017 року в частині визначення періоду її відпустки не відповідає дійсності, оскільки був виданий не на підставі її заяви про надання відпустки та не відповідно до графіку відпусток на 2017 рік.

Порядок перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами встановлений Главою 3 Розділу V ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, та скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду (п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Крім того, в п. 7 постанови зазначено, що обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Керуючись наведеними нормами цивільно-процесуального законодавства, суд першої інстанції, у повній мірі проаналізувавши матеріали справи, вірно зазначив, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд судового рішення, а саме, встановлення судом факту того, що формулювання наказу від 17 травня 2017 року не відповідає дійсності, не є такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення, а вказані заявником факти не можуть розцінюватись як нововиявлені.

Так, зі змісту мотивувальної частини рішення Городнянського районного суду від 08 серпня 2017 року вбачається, що суд прийняв до уваги твердження відповідачів про те, що при визначенні періоду надання щорічної відпустки враховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку, специфіка роботи педагогічного працівника, що включає в себе надання щорічної відпустки в період літніх канікул. Суд також указав, що при наданні відпустки повинні були враховані не тільки особисті інтереси позивача, а й особливості штатного розпису, навантаження вчителів та особливості навчального процесу, отже подана ОСОБА_1 заява з наміром використати відпустку підлягає обов`язковому узгодженню з роботодавцем, чого з боку позивача зроблено не було.

Тобто, як правильно визначив суд першої інстанції у судовому рішенні, обставини, на які посилається заявник, як нововиявлені, вже були відомі на час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування наказу, та враховані судом першої інстанції під час прийняття рішення, яке заявниця у поданій заяві просить переглянути.

При цьому, визначальним, на думку апеляційного суду, є те, про що зазначили в ході розгляду даної справи у відповідних рішеннях суди апеляційної та касаційної інстанцій, зокрема, неправильно визначений позивачем склад осіб, які мають брати участь у розгляді справи в якості відповідачів, і пред`явлення ОСОБА_1 позову до директора школи, як фізичної особи, та не залучення при цьому роботодавця - Городнянської ЗОШ № 1 в якості відповідача, що унеможливлює задоволення позову в жодному випадку.

Зважаючи на наведене у сукупності, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстави для скасування судового рішення, яке постановлене з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 липня 2019 року.

Головуючий Судді: