Справа № 161/2881/19
Провадження № 4-с/161/26/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2019 року місто ОСОБА_1
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого-судді Філюк Т.М.
за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про арешт коштів боржника,-
Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії на дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про арешт коштів боржника.
Вимоги скарги мотивує тим, що в провадженні Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавче провадження № 50071871.
Вважає дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника неправомірними, просить скасувати вказану постанову та зобовязати заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 зняти накладений арешт.
Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи стягувача ПАТ КБ « Надра».
Ухвалою суду від 14 березня 2019 року до участі у справі залучено Сихівський відділ Державної виконавчої служби м. Львів ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Львівській області.
Від заявника ОСОБА_2 до суду надійшла заява, в якій він просив судове засідання проводити без його участі, вказав, що скаргу підтримує, та просив її задовольнити.
Державний виконавець в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, про що в матеріалах справи наявна розписка. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника Другого ВДВС м.Луцька ГТУЮ у Волинській області (а.с.13).
Представник стягувача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Державний виконавець Сихівського відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду скарги хоча був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявна розписка.
Відповідно до статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно відомостей, наданих Другим відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області на даний час виконавче провадження №50071871 та всі його матеріали передані до Сихівського відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області (а.с. 13).
23 січня 2019 року заступником начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках АТ КБ «Приватбанк», АТ «ОСОБА_5 Аваль», АТ «УкрСиббанк», АТ «Укрексімбанк», ПАТ «Укрсоцбанк», Філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк», АБ «Укргазбанк», АТ «Альфа Банк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Кредобанк», АБ «Південний» (а.с.3).
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Частиною 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю особи, у звязку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.
Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.
В той же час, відповідно до статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікована 23 червня 1992року,заробітна плата може стати об'єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.
Відповідно до статі 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Оскільки на даний час виконавче провадження №50071871 та всі його матеріали передані до Сихівського відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, виконавчі дії в межах даного провадження вчиняються вказаним відділом, в тому числі зняття арештів із рахунків, а тому поновлення порушеного права заявника слід покласти на Сихівський відділ Державної виконавчої служби м. Львів ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Львівській області, шляхом зняття арешт із рахунку.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Разом з тим, державним виконавцем під час розгляду справи не доведено підстав для застосування арешту рахунків, які призначені для перерахування на них заробітної плати, кошти на яких в подальшому не можуть бути використані для погашення заборгованості перед стягувачем, тому дії державного виконавця слід розцінювати як неправомірні, а вимогу скарги щодо скасування постанови задовольнити в частині накладення арешту на зарплатний розрахунковий рахунок.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.19, 43 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 175, 260, 447-451 ЦПК України, ст.1,18,56, 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», суд, -
Скаргу ОСОБА_2 на дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про арешт коштів боржника - задовольнити частково.
В решті вимог за скаргою - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали - 22 березня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк