Провадження № 2/369/565/19
04.04.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.
секретаря Середенко Б.С.
за участі представника позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, -
У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 11 червня 2016 року сталась ДТП. Винним у даній пригоді було визнано відповідача ОСОБА_5. У результаті ДТП автомобілю Mazda, державний номерний знак НОМЕР_1 , було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 157 355,60 грн., яку має відшкодувати відповідач. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну йому шкоду.
Просив суд стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 157 355,60 грн., судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.
У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, проти заочного рішення не заперечували. Просили суд задоволити позов у повному обсязі.
У судове засідання ОСОБА_4 не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
При розгляді справи судом встановлено, що 11 червня 2016 року приблизно о 09 год.30 хв. на пр. Перемоги, 11 в м. Києві, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Ауді» державний номерний знак НОМЕР_2 , своїми діями створив перешкоду і небезпеку для руху інших учасників та рухаючись по пр. Перемоги перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди і небезпеки іншим особам, не звернувся для забезпечення безпеки руху за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухався по пр. Перемоги в напрямку пл. Перемоги в третій смузі руху - прямо. Урезультаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив п. п. 1.5, 10.1, 10.9 ПДР України і вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.
Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 15 червня 2017 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню.
Дана постанова не оскаржувалась.
З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Mazda, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 .
З поданого звіту про визначення вартості матеріального збитку ПП ОСОБА_6 №903 від 28 липня 2016 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Mazda, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження становить 157 355,60 грн.
Так відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП - відмовлено.

За таких обставин, враховуючи заявлені позовні вимоги та оскільки вартість матеріального збитку власнику автомобіля Mazda, державний номерний знак НОМЕР_1 ,, складає 157 355,60 грн., тому до стягнення з ОСОБА_4 підлягає сума 157 355,60 грн..

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позовні вимоги задоволені, тому з ОСОБА_4 суд стягує витрати по сплаті судового збору в розмірі 1573,56 грн.

Керуючись ст.ст. 202-215, 328, 391, 655 ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 157 355,60 грн. (сто п`ятдесят сім тисяч триста п`ятдесят п`ять грн. 60 коп.) та судовий збір в розмірі 1573,56 грн. (одна тисяча п`ятсот сімдесят три грн. 56 коп.).

Інформація про позивача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 04 квітня 2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич