Ухвала

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 725/952/18

провадження № 61-4103ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Укрвторресурс», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Укрвторресурс» (далі - ТДВ «Торговий Дім Укрвторресурс»), про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 Внаслідок неодноразового залиття її квартири, востаннє 21 грудня 2017 року, з вини відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є співвласниками квартири НОМЕР_1 у вказаному будинку, розташованої поверхом вище над її квартирою, їй була завдана майнова шкода, яка відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи становить 8 839,24 грн. Крім того, внаслідок залиття з вини відповідачів її квартири, їй (позивачу) завдано моральної шкоди, яку вона оцінила у розмірі 10 000,00 грн.

У зв'язку з вищенаведеним, ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідачів на свою користь відшкодування майнової шкоди в розмірі 8 839,24 грн, моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн, а також судові витрати, які складаються з витрат на проведення будівельно-технічної експертизи в розмірі 1 700,00 грн та судового збору в сумі 705,00 грн.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди, яка завдана внаслідок залиття квартири, в сумі 8 839,24 грн та моральної шкоди в сумі 2 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рівних частках судовий збір в сумі 704,80 грн, а саме по 352,40 грн з кожної. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рівних частках витрати за проведення експертизи в сумі 1 595,00 грн, а саме по 797,50 грн з кожної. У решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

21 лютого 2019 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення 18 839,24 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Доводи касаційної скарги про те, що ця справа має для заявників виняткове значення, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущені значні порушення норм Конституції України і Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Верховний Суд відхиляє з урахуванням того, що вони по своїй суті зводяться до незгоди заявників з оскаржуваними судовими рішеннями судів попередні інстанцій та не свідчать про наявність підстав визначених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що ця справа становить значний суспільний інтерес, оскільки за даними Державної служби статистики України, які відображені у статистичному збірнику «Україна у цифрах» за 2017 рік, у містах України переважно домінують багатоквартирні житлові будинки є необґрунтованими з урахуванням того, що сам факт наявності великої кількості багатоквартирних будинків не свідчить про значний інтерес громадськості щодо питання відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири.

Посилання заявників на те, що за час дії Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» Великою Палатою Верховного Суду ще не було висловлено позицію щодо спільного майна багатоквартирного будинку, а також не було ухвалено рішення у зразковій справі щодо цього питання, тому дана касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики є безпідставними з урахуванням того, що судова практика у цій категорії справи є усталеною.

Крім того, відсутність позиції ВеликоїПалати Верховного Суду щодо спільного майна багатоквартирного будинку не свідчить про наявність виключної правової проблеми.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Укрвторресурс», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особам, які подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак