Дата документу 01.04.2019
Справа № 320/2301/19
Провадження № 6/320/72/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Фоміна В.А.,

за участі секретаря Захарової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі подання державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про примусовий привід боржника,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання щодо примусового приводу ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 Медик-1, виконання приводу покласти на Мелітопольський ВП ГУНП в Запорізькій області, привід здійснити в найближчі прийомні дні відділу: вівторок з 9-00 до 12-00 години та четвер з 13-00 до 16-00 години після набрання даною ухвалою чинності та отриманням її Мелітопольським ВП ГУНП в Запорізькій області.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Мелітопольському міськрайонному ВДВС перебуває виконавчий лист № 320/7343/16-ц від 03.02.2017 року, виданий Мелітопольським міськрайоним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліментів на утриманя сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку. 23.10.2017 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. В ході виконавчого провадження встановлено, що боржник мешкає та зареєстрований за адресою: м. Мелітополь, вул Клубнична, 120 Медик - 1. На виклики державного виконавця боржник не зявляється, у звязку з чим державний виконавець звертається до суду.

Державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, суду надала заяву, в якій просить розглянути подання без її участі, подання підтримує у повному обсязі.

Боржник ОСОБА_2 судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив, про розгляд подання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подання, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України привід боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін суд, встановлений законом поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: Сокуренко і Стригун проти України від 20 липня 2006 року та Лавентс проти Латвії від 7 листопада 2002 року).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що на виконанні у Мелітопольському міськрайонному ВДВС перебуває виконавчий лист № 320/7343/16-ц від 03.02.2017 року, виданий Мелітопольським міськрайоним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліментів на утриманя сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягувати з 11.11.2016 року до досягненя сином повноліття, тобто до 04.05.2033 року включно. 23.10.2017 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження /а.с.3,5/.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В порушення зазначеної норми закону, доказів про направлення копії постанови боржнику і стягувачу, державним виконавцем не надано.

Тобто в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що боржнику було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Тому суд вважає, що подання державного виконавця не містить доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника-фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку з залученням працівників поліції, вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Реалізація цього права надана суду та закріплена в ст. 439 ЦПК України.

До матеріалів справи державним виконавцем надано копію Акту державного виконавця від 19.03.2019 року, в якому зазначено, що державному виконавцю Капасюк О.В. з телефонної розмови з боржником ОСОБА_2 стало відомо, що останній відмовляється надати державному виконавцю квитанції про сплату аліментів /а.с. 4/.

В ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обовязковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов?язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не повязані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв?язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

Згідно п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 2314/5 від 20.07.2017)(далі Інструкція) акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Так, з долученої державним виконавцем копії акту від 19.03.2019 року вбачається, що в порушення п.8 Інструкції вступна частина акта державного виконавця не містить даних осіб, у присутності яких державним виконавцем вчинялись виконавчі дії, їх статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних. Всі акти не містять відомостей в скількох примірниках вони складені та на скількох аркушах.

Також державним виконавцем не зроблено жодних запитів щодо реєстрації місця проживання/перебування боржника та не здійснено жодного виходу за місцем проживання боржника.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що, оскільки до подання не додано доказів того, що боржнику ОСОБА_2 взагалі відомо про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів, то суд вважає подання безпідставне та таке, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 247, 258-261, 439 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про примусовий привід боржника - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.А. Фомін