Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6836/18
Провадження № 2/711/7/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 червня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Слабко Ю.М.
за участі позивачки ОСОБА_1
представника третьої особи Молчанович Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про позбавлення батьківських прав,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказує, що вона проживала разом з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу та народила дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія НОМЕР_1 , виданим 11.06.2014 року відділом ДРАЦС по Придніпровському району м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції.
Сімейні стосунки з відповідачем припинилися після народження сина ОСОБА_3 , оскільки відповідач самоусунувся від сім`ї та виховання дитини.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.10.2016 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її (позивачки) користь на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючій 30.08.2016 року і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак відповідач усунувся і від цього обов`язку, його заборгованість по аліментах станом на 03.03.2018 року складає 31103 грн., що стверджується довідкою Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси № 15-1-36 5804 від 19.02.2018 року.

Тож відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина та утриманню сина, аліменти на його утримання не сплачує, що і стало підставою звернення її до суду з вказаним позовом.

А тому, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про позбавлення батьківських прав. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 17.01.2019 року закрито підготовче провадження по цивільній справі № 711/6836/18 та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні позивачка - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, оскільки відповідач участі у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини не бере, аліменти на утримання сина не сплачує, не цікавиться його життям, здоров`ям та успіхами у навчанні, що свідчить про те, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання, та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на веб-сайті «Судова влада».

В судовому засіданні представник третьої особи - Органу опіки та піклування м. Черкаси - Молчанович Н.О. підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та висновок Органу опіки та піклування м. Черкаси від 14.05.2019 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснивши, що таке рішення буде відповідати інтересам малолітньої дитини.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_2 , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , представника третьої особи Молчанович Н.О., пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні сторони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в цивільному шлюбі, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_3 , батьком якого є відповідач, що стверджується свідоцтвом про народження дитини, серії НОМЕР_1 від 11.06.2014 року (а.с. 11).

Оскільки батьки дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі, реєстрація народження дитини - ОСОБА_3 в органах РАЦС відбулася на підставі ст. 126 СК України (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою), що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 03.05.2019 року.

З 2016 року сторони спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин.

Позивачка ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними паспорта позивачки (а.с. 10).

Батько дитини - ОСОБА_2 проживає окремо, з сином не спілкується, участі в його вихованні та утриманні не бере, не цікавиться його життям, здоров`ям, духовним та моральним розвитком.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.10.2016 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючій 30.08.2016 року і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак аліменти, які стягнуті рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 не сплачує. Відповідно до довідки розрахунку від 19.02.2018 № 15-1-36/5804 заборгованість відповідача по аліментах на утримання сина за період з 30.08.2016 по 01.02.2018 року становить 2999 грн. 25 коп.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з роз`ясненнями п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

А відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як вбачається з довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 86 «Світанок» від 13.01.2019 року № 1 року, який відвідує малолітній ОСОБА_7 , батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 участі у вихованні сина не приймає, не приводить та не забирає дитину з дошкільного навчального закладу (а.с. 102).

Також з матеріалів справи вбачається, що виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, надав висновок № 294/30-03-03 від 14.05.2019 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому органом опіки та піклування встановлено, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню сина - ОСОБА_3 , протягом тривалого часу свідомо діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавив малолітнього сина права на належне батьківське виховання та утримання.

Такими чином, в судовому засіданні за результатами дослідження доказів, наданих позивачкою, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо свого малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не цікавиться його життям, здоров`ям, не приймає участі у його вихованні, не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин з 2016 року, не забезпечує його необхідне матеріальне утримання, аліментів, стягнутих рішенням суду не сплачує, що вказує на те, що він свідомо ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина і таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітньої сина - ОСОБА_3 є наслідком винної поведінки відповідача, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування Черкаської міської ради, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини, а навпаки буде повністю відповідати її інтересам.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 182, 183 СК України ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 367 ЦПК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Апеляційного суду Черкаської протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складений 21.06.2019 року.

Головуючий: В.М. Скляренко