Дата документу 01.11.2019 Справа № 311/2605/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3024/19 Головуючий у 1-й інстанції: Носик М.А.
Є.У.№ 311/2605/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Гончар М.С.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради в порядку захисту прав споживача про визнання чинним договору та недійсним боргу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 24 липня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.Зазначав, що 01 липня 2008 року сторони уклали договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення на строк до 31 грудня 2008, який щороку у відповідності до п.28 договору продовжувався на новий строк. Для здійснення обліку розрахунків за договором на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та видано абонентську книжку. Згідно п.6 договору у випадку зміни тарифів на послуги відповідач зобов`язався інформувати позивача через засоби масової інформації про зміну ціни на послуги. Рахунки за спожиті послуги відповідачем не виставлялись, оплата проводилась через установу ПАТ «Ощадбанк». Дані щодо обсягів спожитих послуг звірялись періодично представниками відповідача шляхом зняття показань із засобу обліку води у точці розбору у квартирі позивача.

Він регулярно вносив комунальні платежі у відповідності із показниками приладу обліку спожитої води, проте у травні 2018 року відповідач повідомив його про заборгованість, яка виникла внаслідок збільшення тарифів. Посилаючись на те, що у передбачений договором спосіб відповідач не проінформував його про збільшення тарифів, просив суд визнати чинним договір, укладений сторонами 01 липня 2008 року, визнати недійсним борг, що обліковується за його особовим рахунком за період з грудня 2017 по травень 2018 року.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 24 липня 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Наголошує на тому, що ніяких змін до раніше укладеного договору не вносилося, його як споживача послуг не було проінформовано про збільшення тарифів.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Облводоканал» зазначає, що укладений сторонами у 2008 році договір є чинним, відповідач у відповідності з його умовами регулярно надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Збільшення тарифів на послуги з водопостачання відбулося у відповідності з Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №№64 «Про затвердження Процедури встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення», де зазначено, що рішення НКРЕКП щодо встановлення тарифів доводиться до відома споживачів згідно з вимогами Закону України «Про особливості доступу про інформацію у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення. Інформація про збільшення тарифів була оприлюднена у передбачений Законом спосіб і доведена до відома всіх споживачів. Нарахування плати за спожиті послуги здійснюється за затвердженими тарифами. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.07.2008 р. між КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради та ОСОБА_1 , було укладено Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, який у передбаченому законом порядку не розірвано, дійсним не визнано, і за яким послуги надаються споживачеві у централізованому порядку регулярно.

Чинність договору не заперечувалася жодною із сторін, отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність предмету спору за даною вимогою.

Судом першої інстанції обґрунтовано залишені без задоволення вимоги позивача щодо скасування заборгованості зі сплати послуг з водопостачання, оскільки встановлено, що нарахування послуг здійснювалося у відповідності з тарифами, затвердженими в установленому порядку.

Порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги визначено зокрема положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про ціни та ціноутворення», Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення».

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до положень вказаного Закону, послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення віднесено до житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

2) друга група житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Оплата наданих підприємством послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення здійснюється споживачами за державними регульованими тарифами, які встановлюються колегіальним державним органом Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП).

Пунктом 3 частини 1 статті 30 вказаного Закону визначено, що одним із принципів державного регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги має бути відповідність рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Центральні органи виконавчої влади, національні комісії, що здійснюють державне регулювання у відповідній сфері, несуть відповідальність за наслідки встановлення або регулювання цін/тарифів, що змінюються ними відповідно до їхніх повноважень. Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво не допускається (ч. 7 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Положеннями статті 32 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» визначено, що за надання послуг з питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку. Тарифи на надання послуг з питного водопостачання розраховуються на підставі галузевих нормативів витрат і повинні повністю відшкодовувати експлуатаційні витрати та забезпечувати надійну роботу об`єктів централізованого питного водопостачання і водовідведення.

Крім цього, відповідно до положень частини 2 статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення», державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів.

На підставі Постанови НКРЕКП від 28.12.2017р. № 1574 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», від 16 червня 2016 року № 1141», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20 липня 2016 року за № 995/29125, введено нові тарифи, а саме: а) на централізоване водопостачання: споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 5,04 грн. за 1 куб. м (без податку на додану вартість); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 9,26 грн. за 1 куб. м (без податку на додану вартість); б) на централізоване водовідведення - 17,16 грн. за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

Вищевказана інформація була розміщена на офіційному сайті КП «Облводоканал» ЗОР, що підтверджується скріншотом з вказаного офіційного сайту від 29.12.2017 року (а.с.37).

Крім того, 18 січня 2018 року дане повідомлення було офіційно оприлюднене в газеті Запорізької обласної ради «Запорізька правда» № 1(23788) від 18.01.2018 р., 24 січня 2018 року це ж саме повідомлення було оприлюднене в газеті «Урядовий кур`єр» №16(6132), що підтверджується копіями вищевказаних випусків газет, що долучені до матеріалів справи (а.с.38-41).

25 січня 2018 року на сайті КП «Облводоканал» ЗОР було оприлюднене повідомлення КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради з інформацією про те, що з 25 січня 2018 року набирає чинності Постанова НКРЕКП від 28.12.2017 №1574 щодо встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення».

Отже, судом установлено, що всі споживачі, у тому числі і позивач, були проінформовані у належний спосіб про зміну тарифів, а тому доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем порядку повідомлення про підвищення цін на воду є неспроможними.

Необізнаність ОСОБА_1 про зміну тарифів на воду не звільняє його від обов`язку сплачувати отримані послуги за ціною, яка затверджена в установленому законом порядку.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що "якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система" (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 268, 369 ч.1, 374 , 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Котюкова Сергія Петровича залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 24 липня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий:

Судді: