Справа № 428/4215/19
Провадження №6/428/67/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Андрусишин Н.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

встановив:

Старший державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

В обґрунтування подання державний виконавець вказала, що ОСОБА_2, який є боржником у зведеному виконавчому провадженні №58815253. Йому під особистий підпис було вручено вимогу від 14.03.2019 року №3844 про призначення виконавчих дій з перевірки майнового стану боржника за місцем проживання та за місцем реєстрації. 20.03.2019 року за місцем фактичного проживання боржника за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Метьолкіне, вул. Пушкіна, буд. 2а, вхідні двері відчинив ОСОБА_3, проте не допустив державного виконавця до двору та до будинку з метою перевірки майнового стану боржника. Рішення суду до теперішнього часу не виконане, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів його виконання за рахунок належного йому майна і доходів.

В судовому засіданні старший державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 підтвердила доводи, наведені в обґрунтування подання, просила його задовольнити. Додатково пояснила, що 14.03.2019 року боржнику ОСОБА_3 особисто було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження №58576383 та вимогу №3844 про призначення виконавчих дій з перевірки майнового стану боржника за місцем проживання та за місцем реєстрації. 20.03.2019 року у призначений час боржник ОСОБА_2 прийшов до відділу, проте через деякий час втік у невідому напрямку. Нею було здійснено виїзд за місцем реєстрації боржника за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Сиротине, вул. Дружби, буд. 24, вхідні двері відчинила мати боржника. Вона повідомила, що майно, яке знаходиться за цією адресою, не належить її сину ОСОБА_2 Останній фактично мешкає за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Метьолкіне, вул. Пушкіна, буд. 2а. Вона виїхала за місцем фактичного проживання боржника до смт. Метьолкіне, проте за місцем фактичного проживання боржника вхідні двері відчинив ОСОБА_3 і не допустив державного виконавця до двору та до будинку з метою перевірки майнового стану боржника. Автомобіль, належний боржнику, знаходиться у іншої особи на території Сватівського району. Зазначене свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду, а тому є необхідним обмежити його у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання зобовязань.

Згодом старший державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, просила продовжити розгляд подання без її участі.

Розглянувши подання, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні виконавче провадження №58576383 та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні №58576383.

14.03.2019 року було відкрито виконавче провадження №58576383 щодо примусового виконання виконавчого листа №428/4284/18 від 27.02.2019 року, виданого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу за договором позики від 12 березня 2018 року у розмірі 131577,71 грн., трьох процентів річних від простроченої суми за договором позики від 12 березня 2018 року у розмірі 43,16 грн. за період з 16.04.2018 року по 19.04.2018 року, проценти за користування коштами в порядку ст. 1048 ЦК України за договором позики від 12 березня 2018 року у розмірі 246,85 грн. за період з 15.04.2018 року по 19.04.2018 року та витрат по сплаті судового збору у сумі 1318,68 грн.

Старший державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 є належним субєктом звернення з зазначеним поданням до суду, що підтверджується належними та достатніми доказами, наявними в матеріалах справи.

В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами виконавчого провадження, що боржнику ОСОБА_2 достовірно відомо про відкриття виконавчого провадження №58576383 щодо примусового виконання виконавчого листа №428/4284/18 від 27.02.2019 року, виданого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_4 грошових коштів. Зазначена обставина підтверджується підписом боржника на листі від 14.03.2019 року №3832 про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження та його письмовими поясненнями від 14.03.2019 року.

Під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що за місцем реєстрації за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Сиротине, вул. Дружби, буд. 24, боржник ОСОБА_2 не мешкає, за цієї адресою відсутнє майно, яке належить боржнику, а він фактично мешкає за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Метьолкіне, вул. Пушкіна, буд. 2а. Зазначені обставини підтверджується актом від 20.03.2019 року.

За місцем фактичного проживання боржника ОСОБА_2 вхідні двері відчинив ОСОБА_3 і не допустив державного виконавця до двору та до будинку з метою перевірки майнового стану боржника, що підтверджується актом від 20.03.2019 року.

Боржник ОСОБА_2 відмовився надати державному виконавцю можливість перевірити його майновий стан за місцем його фактичного проживання та за місцем реєстрації, що підтверджується актом від 20.03.2019 року.

Також в судовому засіданні було встановлено, що 05.04.2018 року було відкрито виконавче провадження № 56122491 щодо примусового виконання постанови серії АР № 237238, виданої Управлінням патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Луганській області 13.01.2018 року щодо стягнення з ОСОБА_2 штрафу в дохід держави в розмірі 850,00 грн., та 16.01.2019 року було відкрито виконавче провадження №58095024 щодо примусового виконання виконавчого листа №428/12034/18, виданого 13.12.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 трьох процентів річних від простроченої суми за договором позики від 12.03.2018 року за період з 20.04.2018 року по 24.09.2018 року у сумі 1822,12 грн. та витрат по сплаті судового збору у сумі 104,17 грн.

Як пояснила в судовому засіданні державний виконавець, виконавчі дії, які проводились в березні 2019 року, були спрямовані на примусове виконання виконавчого провадження №58576383 щодо примусового виконання виконавчого листа №428/4284/18 від 27.02.2019 року, виданого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу.

Усі три виконавчі провадження №56122491, №58095024, №58576383 були обєднані у зведене виконавче провадження № 58815253 лише 05.04.2019 року.

Таким чином, державним виконавцем фактично вчинялись дії, спрямовані на виконання тільки виконавчого провадження №58576383 щодо примусового виконання виконавчого листа №428/4284/18, виданого 27.02.2019 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_4 грошових коштів, оскільки разом з іншими виконавчими провадженнями воно було обєднане вже після вчинення виконавчих дій по ньому.

Судом встановлено, що 14.03.2019 року було відкрито виконавче провадження №58576383 щодо примусового виконання виконавчого листа №428/4284/18 від 27.02.2019 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу.

Також державним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 Геннадійоваича, що було підтверджено матеріалами виконавчого провадження.

08.04.2019 року старший державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 в звязку з ухиленням останнього від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже ухилення від виконання зобов'язань завжди є актом свідомої поведінки особи. Під час розгляду справ зазначеної категорії державний виконавець має довести обставини того, що боржник свідомо ухиляється, має намір та може ухилитись від виконання судового рішення шляхом залишення території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

З аналізу зазначеної норми права вбачається, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Тобто, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов'язань, за умови об'єктивної спроможності божника виконувати зобов'язання, відсутності перешкод для цього.

В порядку ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року також передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Таким чином, застосування такого заходу, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, є правом суду, з урахуванням всіх обставин, які свідчать про ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з'ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі висновки ЄСПЛ ще раніше зробив у справі «Ігнатов проти Болгарії» («Ignatov v. Bulgaria», 02.07.2009), де неможливість судового оскарження тривалого обмеження указаного вище права людини, що полягало у забороні видачі закордонного паспорту, була визнана порушенням ст.2 Протоколу до Конвенції та ст. 13 Конвенції.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013) ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв'язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв'язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Застосовуючи зазначені стандарти до цієї справи, суд звертає увагу на те, що в матеріалах виконавчого провадження №58576383 міститься копія квитанції від 20.03.2019 року, згідно з якою боржник ОСОБА_2 перерахував Сєвєродонецькому міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області гроші в сумі 975 грн.

Перерахування грошей в зазначеному розмірі не покриває в повному розмірі заборгованості перед стягувачем ОСОБА_5 у виконавчому провадженні №58576383 щодо примусового виконання виконавчого листа №428/4284/18, виданого 27.02.2019 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, оскільки сума боргу є значно більшою, проте зазначені дії боржника повністю спростовують доводи державного виконавця щодо його ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням.

З урахуванням наведеного вище та встановлених обставин щодо даної справи, суд дійшов висновку, що подання старшого державного виконавця взагалі не містить доказів щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань у виконавчому провадженні №58576383 щодо примусового виконання виконавчого листа №428/4284/18 від 27.02.2019 року, тобто відсутні умисні винні дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов'язань, за умови об'єктивної спроможності виконувати зобов'язання, відсутності перешкод для цього. Суд вважає, що сама по собі неможливість провести державним виконавцем перевірку майнового стану боржника не є беззаперечною підставою для застосування щодо нього обмеження у праві виїзду за межі України.

Суд відзначає, що державний виконавець звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 через 23 дні з дня відкриття виконавчого провадження. Суд вважає, що з урахуванням часткового виконання боржником рішення суду цей термін є нетривалим, щоб зробити беззаперечний висновок про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Крім того, суд відзначає, що матеріали справи не містять відомостей про належне виконання державним виконавцем положень ст. 28 ЗУ « Про виконавче провадження» під час примусового виконання виконавчого провадження №56122491 щодо примусового виконання постанови серії АР №237238, виданої Управлінням патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Луганській області 13.01.2018 року щодо стягнення з ОСОБА_2 штрафу в дохід держави в розмірі 850,00 грн., та виконавчого провадження №58095024 щодо примусового виконання виконавчого листа №428/12034/18, виданого 13.12.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 трьох процентів річних від простроченої суми за договором позики від 12.03.2018 за період з 20.04.2018 року по 24.09.2018 року у сумі 1822,12 грн. та витрат по сплаті судового збору у сумі 104,17 грн. Державний виконавець взагалі не надала суду жодних доказів того, що боржник повідомлявся про їх відкриття, відсутні докази, що боржник взагалі був обізнаний щодо наявності таких постанов.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВив:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя Ж. І. Кордюкова