Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/923/19
провадження № 2/632/386/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"21" жовтня 2019 р. м. Первомайський

місто Первомайський Харківської області

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: судді - Росоха А.В., за участю секретаря - Венгер В.М., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Первомайський Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, суд -

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому вказала, що 21.07.2018 року сталося ДТП за участю автомобіля TOYOTA COROLA, під її керуванням та автомобіля ІЖ-412 під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно постанови Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26 липня 2018 року винуватцем ДТП визнано відповідача. В наслідок ДТП автомобіль позивача зазнав значних пошкоджень на суму 124 607 грн. 95 коп.

Відновлювальний ремонт, згідно акту виконаних робіт коштував 88 970 грн. 52 коп. Частина коштів в сумі 66 680,00 грн. їй було відшкодовано ПрАТ «СК «Провідна». Оскільки сума відновлювального ремонту складає значно більшу суму ніж відшкодовано страховою компанією просить суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду заподіяну в наслідок ДТП в розмірі 22 290 грн. 52 коп., моральну шкоду в сумі 5 000, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору.

05 липня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 18 липня 2019 року.

18 липня 2019 року відкладено підготовче засідання на 03 вересня 2019 року у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповіла по справі.

03 вересня 2019 року відкладено підготовче засідання на 16 вересня 2019 року у зв`язку з надходженням клопотання представника відповідача.

16 вересня 2019 року відкладено підготовче засідання на 03 жовтня 2019 року у зв`язку з надходженням клопотання представника відповідача.

03 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21 жовтня 2019 року.

Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Надали відзив, згідно якого вбачається, що позовних вимог відповідач не визнає, оскільки розмір суми страхового відшкодування було визначено на підставі договору про врегулювання страхового випадку від 22.05.2018 року, укладеного між ПрАТ «СК «Провідна» та позивачем по справі. Відповідно до п. 2.2 Угоди страховик здійснює виплату страхового відшкодування без проведення оцінки / експертизи пошкодженого ТЗ. Згідно п. 2.3 Угоди розмір страхового відшкодування є остаточним, складає 66 680,00 грн. та перегляду не підлягає. Вище визначена сума страхового відшкодування була перерахована потерпілій особі 20.08.2018 року. Тому матеріальна шкода відшкодована позивачу по справі в повному обсязі. Також, позивачем не доведено наявність завдання моральної шкоди.

В судовому засіданні, представник відповідача надала клопотання про залучення у якості третьої особи філії приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА». Також, клопотання про витребування оригіналу та копії Договору про врегулювання страхового випадку від 22.05.2018 року, між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та ОСОБА_3

Протокольною ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області в задоволенні даних клопотань було відмовлено, оскільки розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Доказів того, що відповідач виконав свій обов`язок перед позивачем, у тому числі й частково відшкодував шкоду згідно зі ст.1194 ЦК, представником відповідача суду не представлено.

Окрім того, в судовому засіданні представник відповідача зазначила, що на підтвердження матеріальної шкоди, позивач надала документи, які визначають розмір вартості ремонту пошкодженого автомобіля. При цьому ставить під сумнів надані докази, щодо визначення вартості ремонту автомобіля. Окрім того, представник відповідача зазначила, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою та виконаними по акту роботами. Не представлено підтверджуючих документів щодо оплати по акту виконаних робіт позивачем по справі.

Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26.07.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. (а.с.12).

З даної постанови вбачається, що 21 липня 2018 року між вісімнадцятою і дев`ятнадцятою годинами ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «ІЖ - 412», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі «Харків-Мерефа-Павлоград» у напрямку міста Лозова, на відстані близько двох кілометрів від міста Первомайський Харківської області, порушив пункт 13.3 розділу 13 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки, при зустрічному роз`їзді не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно Первинного акту огляду транспортного засобу від 26.07.2018 автомобілю TOYOTA COROLA, власником якого є ОСОБА_3 завдано значних пошкоджень (а.с.16-19).

10.08.2018 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» складено страховий АКТ № за договором (полісом) страхування ОСЦПВ, згідно якого ОСОБА_3 нараховано загальну суму збитку в сумі 72 295 грн. 03 коп., а сума до сплати по транспортному засобу складає 66 680,00 грн. (а.с.20-21).

07.08.2018 року складено ремонтну калькуляцію № вартості ремонтних робіт автомобіля TOYOTA COROLA, яка складає: вартість роботи 14 220,00 грн., вартість фарбування 18 883,80 грн., вартість запчастин 91 504,15 грн., вартість ремонту 124 607,95 грн.(а.с.22-25).

Згідно акту виконаних робіт № 89 від 21.10.2018 ОСОБА_3 сплатила за ремонт автомобіля TOYOTA COROLA 88 970 грн. 52 коп.(а.с.26-27).

Встановлені актом огляду транспортного засобу пошкодження автомобіля, співпадають з ремонтною калькуляцією № , вартості ремонтних робіт автомобіля TOYOTA COROLA, яка є додатком до страхового акту АКТ № за договором (полісом) страхування ОСЦПВ, яка в свою чергу співпадає з актом виконаних робіт ремонту автомобіля TOYOTA COROLA.

Вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди суд виходить з наступного, так:

Відповідно до статті 22, частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Вирішуючи спори, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачу та його представнику судом, в ході проведення підготовчого засідання на виконання п.п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України було роз`яснено їхнє право на звернення до суду з клопотанням щодо призначення експертизи відповідно до положень ст. 103 ЦПК України. Таким правом відповідач та його представник не скористались, доказів на підтвердження своїх заперечень не надали.

Отже, якщо позивач для підтвердження розміру шкоди надає письмовий доказ заподіяної шкоди, а відповідач, заперечуючи проти розміру шкоди, після виконання судом вимог п.п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог статей 263, 264 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України ухилився від доведення обставин, на які посилався.

Так, позивач надала докази на підтвердження розміру заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, а відповідач, заперечуючи такий розмір, доказів на спростування вказаного не надав, клопотання про проведення судової експертизи не заявив.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч. ч.1 та 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується власником джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (стст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст.1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас таке ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК).

Відповідно до ст.511 ЦК зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із ч. ч.1 та 4 ст.636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст.599 ЦК виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст. ст. 36, 37 закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Так, з матеріалів справи достовірно вбачається, що позивачу спричинено матеріальну шкоду в розмірі 88 970,52 грн. Розмір страхового відшкодування становить 66 680,00 грн.

Тобто, розміру страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому виходячи з вищевикладеного різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в сумі 22 290.52 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП, яка виникла з вини відповідача, суд виходить з того, що автомобіль, належний позивачу на праві власності, був суттєво пошкоджений і потребував значного ремонту, на який їй довелося самостійно вишукувати гроші для його ремонту, через що вона тривалий час не могла спокійно спати вночі; що їй довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні, замість навчання вирішувати питання щодо ремонту автомобіля, а тому суд вважає, що моральну шкоду слід визначити у розмірі 1000 гривень, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Також з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України слід стягнути понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1536 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,14, 22, 23, 509, 511, 599, 636, 999, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, 4, 11, 12, 76, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 22 290 ( двадцять дві тисячі двісті дев`яносто) грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 1 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 1536 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення через Первомайський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 30.10.2019.

Суддя: А. В. Росоха