КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 761/1114/18-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4242/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

19 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Дуці В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Управління житловими будинками Управління справами апарату Верховної Ради України» про спонукання укласти договір найму жилого приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про спонукання укласти договір найму жилого приміщення, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що у кінці липня 1995 року чоловік позивача ОСОБА_4 отримав в Управлінні справами апарату Верховної Ради України на сім'ю з чотирьох осіб: себе, позивача, доньку - ОСОБА_5, ОСОБА_6 трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначила, що після смерті ОСОБА_4 у квітні 2014 року особовий рахунок квартири переоформлений на ОСОБА_3, проте, договору найму квартири балансоутримувачем - Управлінням житловими будинками Управління справами Верховної Ради України з позивачем не укладено.

З січня 2016 року до ОСОБА_4 почали надходити рахунки за утримання будинку та прибудинкової території від іншої юридичної особи - ДП «Управління житловими будинками Управління справами апарату Верховної Ради України», котрий не є правонаступником попередньої установи.

30 жовтня 2017 року позивач звернулася до відповідача з письмовою пропозицією укласти договір найму жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1, але відповідач не відреагував на вказану письмову пропозицію.

У зв'язку із викладеним, просила зобов'язати ДП «Управління житловими будинками Управління справами апарату Верховної Ради України» укласти з нею договір найму жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким зобов'язати Державне підприємство «Управління житловими будинками Управління справами апарату Верховної Ради України» укласти з ОСОБА_3 договір найму жилого приміщення за АДРЕСА_1, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 липня 1995 року АДРЕСА_1 згідно з ордером № 2 від 26 липня 1995 року на службове жиле приміщення надана ОСОБА_4, який працював в Управлінні житловими будинками Управління справами Верховної Ради України на посаді двірника, з 1984 по 2004 рік.

З листа Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 14 листопада 2017 року № 105-105/К-880-3190 вбачається, що даних у документах виконавчого комітету Печерської районного ради народних депутатів міста Києва щодо віднесення АДРЕСА_1 не виявлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 жовтня 2017 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про укладення договору найму жилого приміщення, яку відповідач отримав 2 листопада 2017 року, але не відреагував на вказану письмову пропозицію.

Відповідно до ст. 118 ЖК Української PCP, яка діяла на час видачі ордеру на приміщення, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно ч. 2 ст. 61 ЖК Української PCP, договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем, громадянином, на ім'я якого видано ордер.

За ч. 1 ст. 106 ЖК Української PCP, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Відповідно до ч. 2 ст. 810 ЦК України, підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом.

На підставі розпорядження № 96 від 23 червня 2014 року Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України за заявою позивача особистий рахунок по квартирі АДРЕСА_1 переведено на позивача у зв'язку зі смертю наймача службової квартири.

За ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з принципу свободи волевиявлення сторін щодо укладення договору та вибору контрагентів, відсутності обов'язку на укладення договору найму житла.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, дійшов помилкового висновку, що договір найму законодавчо замінений на договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 3 ст. 61 ЖК Української PCP типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і прибудинкової території затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду було затверджено Постановою Кабінету Міністрів України «Про вдосконалення системи державного регулювання розміру квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкових територій» від 22.06.1998 року № 939 , проте, дана постанова втратила чинність.

На час звернення ОСОБА_3 з даним позовом, діяла Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 20 травня 2009 року № 529, якою затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в процесі внесення змін у законодавство «типовий договір найму» замінено на «типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

На час постановлення рішення суду діє Постанова Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 року № 712 «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком», котрою затверджений порядок укладення та сам типовий договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відмовляється укладати договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 52).

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано рішення Дарницького районного суду міста Києва по аналогічній справі, де позов задоволено, оскільки, це рішення стосується інших осіб та не є преюдицією для даного спору.

Колегія суддів не може погодитись і з поясненнями позивача, що спірна квартира не обліковується як службова, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Так, як вбачається з ордеру за № 2 від 26 липня 1995 року, останній виданий на службове жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4, зі складом сім'ї 4 особи на підставі розпорядження Управління справами Верховної Раді України від 25 липня 1995 року (а.с. 56).

Розпорядженням № 96 по Управлінню житловими будинками Управління справами Верховної Ради України від 23 червня 2014 року в зв'язку зі смертю ОСОБА_4 - наймача службової квартири АДРЕСА_1 переоформлено особовий рахунок на члена сім'ї наймача - ОСОБА_3 (а.с. 54).

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуючий

Судді