22-ц/804/1021/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/17224/18

Номер провадження 22-ц/804/1021/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар Герасимова Г.Є.,

сторони:

позивач ОСОБА_4

відповідач ОСОБА_5

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 лютого 2019 року, у складі судді Кияна Д.В.,

у справі за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_5

про зменшення розміру аліментів

В с т а н о в и в:

В грудні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просив змінити (зменшити) розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області № 263/3952/13-ц від 29 квітня 2013 року, на користь ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та встановити стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно.

В мотивування позову зазначив, що перебував у шлюбі з ОСОБА_5, який розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 травня 2013 року у справі № 263/3946/13-ц. В період шлюбу у сторін народилось двоє синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області № 263/3952/13-ц від 29 квітня 2013 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання їх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 квітня 2013 року та до повноліття дітей.

Виконавчий лист, виданий на підставі даного рішення суду, перебуває на примусовому виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполя.

27 жовтня 2017 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) Від шлюбу народився син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того, дружина має дітей від попереднього шлюбу.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2018 року у справі 263/12104/18 з позивача на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх доходів щомісячно з 06 вересня 2018 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 18 жовтня 2020 року.

Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2018 року у справі № 263/12099/18 стягнуто з позивача на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дитини ОСОБА_9 у розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 вересня 2018 року до повноліття дитини.

Зазначив, що працює у ТОВ «Метінвест пром сервіс», отримує заробітну плату у розмірі 5200 грн. Загальний розмір стягнутих з нього аліментів перевищує 50 % його доходів. Враховуючи народження дитини, утримання дружини, її дітей, позивач вказує про наявність підстав для зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 лютого 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема зазначив, що судом не звернуто увагу на те, що у справі 263/1684/18 позовну заяву до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, подану до суду 14 лютого 2018 року, ним обґрунтовано зміною у сімейному стані.

В свою чергу, позовну заяву до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, подану до суду 11 грудня 2018 року у даній справі 263/12104/18, обґрунтовано зміною у майновому стані, оскільки з нього на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 вересня 2018 року та судового наказу цього ж суду від 24 вересня 2018 року стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 в загальному розмірі 50 % доходу, що поставило його в скрутне матеріальне становище. Зазначені рішення суду не існували на момент розгляду справи 263/1684/18.

Судом не враховано, що законодавством не заборонено звертатись до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів та не встановлено обмежень у кількості звернень, чим порушено його право на ефективний судовий захист, гарантоване Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права.

На виконання ст.360 ЦПК України ОСОБА_5 не подано відзив на апеляційну скаргу.

За правилами ст.ст.368, 369 ЦПК України дана апеляційна скарга підлягає розгляду апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_5 не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення судової повістки- повідомлення по цивільній справі та запис в книзі телефонограм апеляційного суду за № 651 (а.с.50 52, 57).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який просив ухвалу суду скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а скаргу задовольнити.

Згідно з положеннями ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 у грудні 2018 року звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування зазначивши, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_5, який розірвано рішенням цього ж суду від 10 травня 2013 року. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 29 квітня 2013 року з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 квітня 2013 року та до повноліття дітей.

27 жовтня 2017 року позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3). 18 жовтня 2017 року у них народився син ОСОБА_9, який знаходиться на утриманні позивача. Крім того, ОСОБА_8 має дітей від попереднього шлюбу. Позивач працює в ТОВ «Метінвест Промсервіс» та отримує заробітну плату у розмірі 5200 грн., якої не вистачає на забезпечення прожиткового мінімуму для його сімї. Вважає, що відповідно до положень ч.1 ст.192 СК України, ті обставини, що у нього народилася дитина, його дружина та діти знаходяться на його утриманні, є підставою для зменшення розміру аліментів, стягнутих рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 29 квітня 2013 року та до повноліття дітей, до розміру 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно.

Судом також встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Закриваючи провадження у справі, суд прийшов до висновку, що на даний час наявне рішення суду, яке набрало законної сили ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України наявні підстави для закриття провадження.

Проте вказаний висновок не ґрунтується на процесуальному законі.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як передбачено п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 липня 2018 року у цивільній справі № 263/1684/18 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів відмовлено. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що його заробітна плата становить 5200 грн. на місяць, він має на утриманні малолітню дитину від другого шлюбу та двох малолітніх дітей його дружини від попереднього шлюбу, у звязку з чим немає можливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі (а.с.26-28).

У даній справі № 263/17224/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів предметом спору є розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на підставі рішення суду від 29 квітня 2013 року, однак підстави позову є іншими.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_4 звернувся до суду з цим позовом до ОСОБА_5 з тим самим предметом, але з інших підстав, у звязку з наявністю судового наказу від 24 вересня 2018 року про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини в розміні ? частини його доходу (заробітку) та рішення суду від 27 вересня 2018 року про стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі ? його доходів, а також наявність судового рішення про стягнення аліментів на користь відповідача на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку).

Тобто у вказаній справі № 263/1684/18 та у справі, що переглядається № 263/17224/18, сторони, предмет позовів є тотожними, а підстави позовів є іншими.

За таких обставин, суд першої інстанції не мав передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підстав для закриття провадження в даній справі.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У звязку з тим, що скасовуючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд по суті не вирішує спору, тому відповідно до вимог ч.13 ст.141 ЦПК України, не має правових підстав для проведення апеляційним судом розподілу понесених позивачем судових витрат, а саме, по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому на виконання вимог ст. 379 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 лютого 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 28 березня 2019 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

ОСОБА_2

ОСОБА_3