Провадження № 2-о/229/136/2019
РІШЕННЯ

іменем України

28 березня 2019 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Ясинуватське об'єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому диплома за №181479 в якому помилково записано прізвище ОСОБА_3 замість правильного прізвища ОСОБА_3, військового квитка в якому дата призначення помилково записана 04.09.1978 року, замість правильної дати 02.11.1979 року.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що в зазначених вище документах наявні помилки. У заявника наявні відповідні докази на підтвердження їх існування. Вказує, що встановлення даного факту йому необхідно для призначення пенсії.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 підтвердив обставини, які зазначені в його заяві та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник заінтересованої особи Ясинуватського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, проте надав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вбачається з розяснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно за законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством непередбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія І-УР № 684844 виданого 13 січня 1961 року, актовий запис № 4, ОСОБА_3 народився 04 січня 1961 року та є уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29). Зазначене також підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-АМ № 425340 виданого 16 серпня 1980 року, актовий запис № 31 (а.с. 30).

З паспорту громадянина України серія ВВ 517279 виданого 09 жовтня 1998 року Ясинуватським РВ УМВС України в Донецькій області та військового квитка серія НК № 4290753 виданого 02 листопада 1979 року вбачається, що ОСОБА_3 народився 04 січня 1961 року та є уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4-8, 16-27).

Відповідно до диплому серії А № 181479 виданого 20 липня 1979 року вбачається, що останній видано ОСОБА_3 (а.с. 28).

З трудової книжки серії БТ-І № 4376694 заповненої 23 серпня 1979 року вбачається, що книжку видано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13-15).

Крім того, дані зазначені у свідоцтві про народження, паспорті, військовому квитку, свідоцтві про укладення шлюбу та трудовій книзі, узгоджуються з записами в дипломі та підтверджують його належність заявнику.

З огляду на викладене, суд вважає, що факт належності заявникові диплому серії А № 181479 виданого 20 липня 1979 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Водночас, як вбачається з роз'яснень викладених у пункті 12 постанови пленуму Верховного Суду України про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.95, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Тому вимога заявника про встановлення факту належності військового квитка в якому дата призначення помилково записана 04.09.1978 року, замість правильної дати 02.11.1979 року не підлягає задоволенню, оскільки вирішення цього питання відноситься до компетенції органу, який видав цей документ.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме диплому, має юридичне значення для заявника, так як від нього залежить виникнення майнових прав, тому вимоги заявника є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи і підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 315-319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа Ясинуватське об'єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення належності правовстановлюючого документу задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, належить диплом серії А № 181479, реєстраційний номер № 83, виданий 20 липня 1979 року ОСОБА_3.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 28 березня 2019 року.

Повний текст рішення складено та підписано в нарадчій кімнаті 28 березня 2019 року.

Суддя: Є.В. Петров