Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 128/5189/14-ц

провадження № 61-26770св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18 липня 2017 року у складі судді

Бондаренко О. І. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області

від 11 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Міхасішина І. В.,

Стадника І. М., Войтка Ю. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про витребування майна від добросовісного набувача.

Позовна заява мотивована тим, що 26 вересня 1995 року рішенням Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області їй безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,2103 га, яка розташована у АДРЕСА_1 . 18 листопада 1998 року вона отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. Згодом вона дізналася, що рішенням Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 02 лютого 2006 року

ОСОБА_5 безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,1993 га, яка розташована у

АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка частково суміщається із її земельною ділянкою. 04 травня 2007 року ОСОБА_5 уклав договір купівлі-продажу та продав вказану земельну ділянку ОСОБА_4 , а згодом, 07 січня 2008 року між

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, рішенням постійно діючого Вінницького третейського суду при товарній біржі України «ТБ «Всеукраїнська» від 23 січня 2008 року було визнано дійсним та визнано за ОСОБА_3 право власності на вказану земельну ділянку.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30 травня

2014 року визнано незаконним та скасовано пункт 1 рішення 26 сесії 4 скликання Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 02 лютого 2006 року «Про безкоштовну передачу в приватну власність земельної ділянки площею 0,0532 га, зазначеної у висновку судової земельно-технічної експертизи № ОС-139 від 14 лютого 2014 року (додаток 1 до висновку) та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 711812, виданий ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1993 га у АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. У решті позовних вимог відмовлено.

Оскільки частина земельної ділянки, площею 0,0532 га належить

ОСОБА_1 на праві власності і вибула з її законного володіння та перебуває у фактичному володіння останнього набувача ОСОБА_3 , тому вона вважала правильним для захисту свого порушеного права звернення до суду із віндикаційним позовом у порядку статтей 330,

338 ЦК України.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила витребувати від

ОСОБА_3 на її користь земельну ділянку площею 0,0532 га, яка знаходиться у

АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18 липня

2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0532 га, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , зазначену у висновку земельно-технічної експертизи, складеної Вінницькою торгово-промисловою палатою від 14 лютого 2014 року за № ОС-139.

Висновок земельно-технічної експертизи, складений Вінницькою торгово-промисловою палатою від 14 лютого 2014 року за № ОС-139 є невід`ємною частиною цього рішення суду.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки позивач є власником земельної ділянки, яка вибула з її володіння не з її волі, тому вказана земельна ділянка підлягає витребуванню у останнього її власника ОСОБА_3 у порядку, передбаченому статтею 388 ЦК України.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що оскільки позивачем доведено належними і допустимими доказами, що вона є власником земельної ділянки, площею 0,2103 га і частина цієї земельної ділянки площею 0,0532 га вибула з її володіння не з її волі на підставі пункту 1 рішення 26 сесії 4 скликання Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 02 лютого 2006 року «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельної ділянки громадянину

ОСОБА_5 », яке скасоване судом, тому вказана частина земельної ділянки підлягає витребуванню у останнього її власника ОСОБА_3 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у вересні 2017 року,

ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі ти витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справі між суддями справу передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про витребування майна від добросовісного набувача призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції фактично витребував у ОСОБА_3 майно без його індивідуальної визначеності, що суперечить нормам матеріального права, які визначають поняття речі та можливість витребування майна у добросовісного набувача. У

ОСОБА_3 була витребувана частина належної їй земельної ділянки, яку суд охарактеризував площею 0,0532 га, взявши площу накладення (суміщення) її земельної ділянки та ділянки позивача, визначену у висновку земельно-технічної експертизи в іншій судовій справі та кадастровим номером, що належить всій її земельній ділянці.

При пред`явленні віндикаційного позову, обов`язковою його умовою є індивідуальна визначеність майна, яке підлягає віндикації. У іншому випадку суд не матиме змоги індивідуалізувати це майно, як визначено статтями 184, 190 ЦК України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_1 , подане представником ОСОБА_2 , на касаційну скаргу ОСОБА_3 у якому вона просила відмовити ОСОБА_3 у задоволенні касаційної скарги і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 26 вересня 1995 року ОСОБА_1 безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,2103 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та 18 листопада 1998 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер :02:002:0124 (а. с. 9, 126, 221-235, т. 1).

Належність цього правовстановлюючого документу ОСОБА_1 підтверджується також рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2012 року у справі № 232/1283/12 (а. с. 94, т. 2).

Як встановлено рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30 травня 2014 року на підставі рішення Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 02 лютого 2006 року

ОСОБА_5 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а. с. 10, т. 1).

Згідно із копією технічної документації по складанню державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_5 , в тому числі абрису зовнішніх меж, земельна ділянка ОСОБА_5 межує також із земельною ділянкою ОСОБА_1 . У подальшому ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 711812 від 15 лютого 2007 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0085.

На підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_5 продав вказану земельну ділянку ОСОБА_4 , який у свою чергу 07 січня 2008 року, уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки з ОСОБА_3 .

Рішенням постійно діючого Вінницького третейського суду при товарній біржі «ТБ Всеукраїнська» від 23 січня 2008 року у справі № 0003/08 визнано дійсним договір купівлі-продажу від 07 січня 2008 року земельної ділянки площею 0,1993 га, кадастровий номер 020020085, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та визнано за ОСОБА_3 право власності на вищевказану земельну ділянку

(а. с. 26, т. 1).

Висновком судової земельно-технічної експертизи № ОС-139 від 14 лютого 2014 року, призначеної у цивільній справі № 128/2326/13-ц, встановлено, що межі спірних земельних ділянок встановлені відповідними кадастровими планами земельних ділянок та земельна ділянка площею 0,2103 га, кадастровий номер :02:002:0124 (належна ОСОБА_6 ), частково суміщається з земельною ділянкою площею 0,1993 га, кадастровий номер :02:002:0085 (наданою ОСОБА_5 ). Площа та конфігурація суміщення наведені у план-схемі співставлення меж земельних ділянок (додаток 1 до висновку). Площа суміщення становить 532 кв. м (а. с. 18-23, т. 1).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30 травня

2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14 жовтня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі від 18 березня

2015 року, визнано незаконним та скасовано пункт 1 рішення 26 сесії 4 скликання Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 02 лютого 2006 року «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_5 » в частині передачі ОСОБА_5 у власність земельної ділянки площею 0,0532 га, зазначеної у висновку судової земельно-технічної експертизи № ОС-139

від 14 лютого 2014 року (додаток 1 до висновку); визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 711812, виданий ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1993 га у

АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Згідно із частиною третьою статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із статтею 4 ЦПК України 2004 року здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 16 ЦК України визначає право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, а також встановлює належні способи їх захисту.

Згідно із статтею 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Відповідно до статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Згідно із статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 388 ЦК України передбачено право власника на витребування майна від добросовісного набувача. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

З урахуванням встановлених у справi обставин, на пiдставi дослiджених доказiв, яким надано належну оцiнку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що оскільки позивачем доведено належними і допустимими доказами, що вона є власником земельної ділянки, площею 0,2103 га і частина цієї земельної ділянки площею 0,532 га вибула з її володіння не з її волі на підставі пункту 1 рішення 26 сесії 4 скликання Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 02 лютого 2006 року «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_5 », яке скасоване судом, тому вказану частину земельної ділянки слід витребувати у останнього її власника ОСОБА_3 .

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції фактично витребував у відповідача майно без його індивідуальної визначеності є необґрунтованими, оскільки у висновку судової земельно-технічної експертизи № ОС-139 від 14 лютого 2014 року, наданого Вінницькою торгово-промисловою палатою, міститься план-схема земельних ділянок, що розташовані на території Ксаверівської сільської ради, АДРЕСА_1

вул. Шевченка б/н , з якої вбачаються індивідуалізуючі ознаки спірної земельної ділянки, її місце розташування, розміри та межі. Цей висновок є невід`ємною частиною рішення суду.

В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18 липня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович