РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7514/17

пр. № 2/759/2660/19

16 травня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Медвідчук В.В.,

позивача- ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в травні 2017р. через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом про стягнення боргу, посилаючись на те, що 22 червня 2015 р. ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 1000 доларів США 00 центів за перший етап виконання останнім робіт по розробці дизайну та прототипу мобільного додатку karabas.com, 24 липня 2015 року позивач передав відповідачу 2000 доларів США за другий етап розроблення прототипу вищевказаного додатку та 31 липня 2015 року позивач передав ще відповідачу ще 1000 доларів США за другий етап (дизайн). Однак на час звернення до суду, позивач та відповідач не уклали відповідного договору на виконання робіт по розробці прототипу мобільного додатку та відповідач не приступив до його виконання, тому вказана сума грошей повинна бути повернута ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач вирішив звернутись до суду з вказаним позовом.

22 грудня 2017 року суддею Святошинського районного суд м. Києва було винесено заочне рішення суду, яким позов задоволено в повному обсязі та було стягнено з громадянина України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) грошову суму в гривні, яка еквівалентна 400 (чотири тисячі) доларів США 00 центів відповідно до офіційного курсу НБУ на день постановлення рішення та 1060 (одна тисяча шістдесят) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Під час винесення заочного рішення суду з огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що 22.06.2015 р., 24.07.2015 р. та 31.07.2015 року позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 4000 доларів США 00 центів за три етапи по розробці дизайну та прототипу мобільного додатку karabas.com, однак позивач та відповідач не уклали відповідного договору на виконання робіт по розробці прототипу мобільного додатку та відповідач не приступив до його виконання, а відтак, позовна заява підлягала задоволенню.

26.07.2018 р. відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 22.12.2017 року, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів вручення ані копії ухвали про відкриття провадження у справі, ані копії позовної заяви з додатками до неї документів Відповідачу. Разом з тим, в матеріалах справи містяться відомості про повернення до суду поштових відправлень на ім`я відповідача у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Таким чином, на момент розгляду справи у суду, були відсутні відомості про належне повідомлення Відповідача про розгляд справи.

24 вересня 2018 року Святошинським районним судом м. Києва заяву про перегляд заочного рішення суду Відповідача було задоволено та призначено розгляд справи в загальному порядку.

Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд керувався тим, що відповідно до заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2017 р., судом задоволено вимоги позивача та стягнуто з гр. ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову суму в гривні, яка еквівалентна 400 (чотири тисячі) доларів США 00 центів відповідно до офіційного курсу НБУ на день постановлення рішення та 1060 (одна тисяча шістдесят) гривень 40 копійок сплаченого судового збору, водночас судом було встановлено, що в матеріалах справи відсутнє жодне зворотне повідомлення про отримання відповідачем судових повісток, копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 24.09.2018 р. про скасування заочного рішення суду справу призначено до розгляду в підготовче судове засідання на 20.11.2018 р.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 24.01.2019 р. закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, вказуючи на те, що відповідач виконував для нього роботи по розробці дизайну та прототипу мобільного додатку karabas.com, однак відповідач не приступив до його виконання, тому сплачені ним відповідачу кошти слід стягнути з відповідача на його користь.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву від 12.11.2018 року.

Відповідач в судовому засіданні роти заявлених позовних вимог заперечував, вказував на те, що ним було виконано всі роботи по які з позивачем ними було досягнуто домовленості, про що надав суду докази.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для залишення позовних вимог без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 22 червня 2015 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 1000 доларів США 00 центів за перший етап виконання останнім робіт по розробці дизайну та прототипу вищевказаного додатку для karabas.com.

24 липня 2015 року позивач передав відповідачу 2000 доларів США 00 центів за другий етап розроблення прототипу вищевказаного додатку, а саме за дизайн прототипу та 31 липня 2015 року позивач передав ще відповідачу 1000 доларів США 00 центів за другий етап.

Факт передачі ОСОБА_1 грошових коштів ОСОБА_3 у розмірі 4000 доларів США 00 центів на розробку дизайну та прототипу мобільного додатку, а також факт вчинення відповідного обов`язку у відповідача по розробці додатку підтверджується письмовою розпискою, виданою 22 червня 2015 року власноручно ОСОБА_3 (а.с. 4).

Заявляючи вимоги про стягнення боргу, Позивач посилається на факт видачі 22 червня 2015 року власноручно Відповідачем письмової розписки. З іншого боку, Позивач посилається на відсутність договору між Позивачем та Відповідачем. Представник відповідача не погоджується з даною позицією, посилаючись на положення ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, якщо вести мову про наявність у Відповідача обов`язку "сплатити борг", то наявність в матеріалах справи розписки Відповідача, на яку послався Позивач, сама по собі спростовує твердження про відсутність договору між Позивачем та Відповідачем.

За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у його Постанові від 12.04.2017 року у справі №442/8157/15-ц (роздруківка з ЄДР судових рішень додається) за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зміст наявної в матеріалах справи розписки Відповідача (а.с.4)не містить ані умов про отримання Відповідачем від Позивача грошей у борг, ані зобов`язання їх повернути, ані умов та строку їх повернення, а отже, розписка Відповідача, наявна у матеріалах справи не є документом, що підтверджує боргове зобов`язання.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, наявна в матеріалах справи розписка Відповідача (а.с.4), видана Позивачеві, є документом, який фіксує зміст вчиненого між ними у письмовій формі двостороннього правочину, предметом якого з боку Відповідача є розробка дизайну та прототипу мобільного додатку для сайту www.karabas.com, а з боку Позивача - оплата етапів цієї розробки, а саме розробки прототипу мобільного додатку, а також першого та другого етапів розробки дизайну.

Як зазначає позивач в матеріалах справи, Відповідач «не виконав свого обов`язку по розробці дизайну та прототипу мобільного додатку», а тим більше «не приступив до його виконання, та не вчинив жодних інших дій, які б свідчили про намагання відповідача здійснити розроблення дизайну та прототипу мобільного додатку», що не може бути взято судом до уваги оскільки спростовується наданими відповідачем доказами:

1.Роздруківка скріншоту з поштового сервісу https://mail.google.com листування Відповідача (ІНФОРМАЦІЯ_3) з Позивачем (ІНФОРМАЦІЯ_4) станом на 28 квітня 2015 року з приводу домовленостей по розробці дизайну та прототипу мобільного додатку для сайту www.karabas.com.

2.Роздруківка та скріншот з поштового сервісу https://mail.google.com листування Відповідача (ІНФОРМАЦІЯ_3) з Позивачем (ІНФОРМАЦІЯ_4) станом на 14 вересня 2015 року з приводу вивантаження Відповідачем на файлообмінний сервіс https://droplr.com архіву готових вихідних файлів дизайну та прототипу мобільного додатку karabas.app для сайту www.karabas.com з наданням Позивачеві доступу до них за посиланням https://d.pr/f/tVXH (на 2 арк).

3.Роздруківка скріншоту з файлообмінного сервісу https://droplr.com, на якому Відповідачем було розміщено архів готових вихідних файлів дизайну та прототипу мобільного додатку karabas.app для сайту www.karabas.com з наданням Позивачеві доступу до них за посиланням https://d.pr/f/tVXH.

4.Роздруківки архіву готових вихідних файлів дизайну та прототипу мобільного додатку karabas.app для сайту www.karabas.com, доступ до яких Позивачеві було надано Відповідачем за посиланням https://d.pr/f/tVXH (на 26 арк.).

5.Роздруківки скріншотів сторінок з офіційного магазину мобільних додатків App Store з розміщеним у ньому мобільним додатком сайту www.karabas.com із загальнодоступною інформацією про мобільний додаток, дворічною історією версій та прикладами оцінок і відгуків користувачів (на 13 арк.).

Ці матеріали із достатністю підтверджують той факт, що Відповідач у повному обсязі виконав перед Позивачем свої зобов`язання з розробки дизайну та прототипу мобільного додаткудля сайту www.karabas.com, про які йшлося у спірній розписці Відповідача, передав результати Позивачеві, а Позивач прийняв усе виконане Відповідачем, адже мобільний додаток до теперішнього часу розміщений, є загальнодоступним і функціонує за розробленим Відповідачем прототипом та у розробленому Відповідачем дизайні в офіційному магазині мобільних додатків App Store.

З огляду на викладене, Відповідач вважає позовну заяву Позивача абсолютно необгрунтованою і безпідставною, поданою за відсутності порушеного права Позивача як на момент його звернення до суду, так і на час розгляду справи, з невідповідністю обраного Позивачем способу його захисту та за недоведеністю жодних обставин, на які посилається Позивач, а тому просить суд відмовити у її задоволенні у повному обсязі.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України).

Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Враховуючи викладене позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва.

Суддя : І.В.П`ятничук