ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 644/275/19

Провадження № 22-ц/818/1756/19

Категорія: інші

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 січня 2019 року про забезпечення позову, у складі судді Бугера О.В.,

у цивільній справі №644/275/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи: Десята Харківська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Куксін Станіслав Юрійович,

про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації права власності та про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

встановив:

15.01.2019 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації права власності та про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Одночасно з поданням позовної заяви ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення позову в якій просила заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, в тому числі, але не виключно щодо відчуження чи у будь-який спосіб передачу в чуже володіння зазначеної квартири.

В обґрунтування заяви ОСОБА_4 посилалась на те, що наявні обґрунтовані ризики подальшого відчуження квартири на користь третіх осіб, що ускладнить захист її прав та може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист. А також, враховуючи досить велику ринкову вартість належної їй частки у спірній квартирі, що складає 187 500 гривень, що являє собою, ціну позову. Вважала, що доцільно та необхідно застосувати захід забезпечення позову у виді заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження чи у будь-який спосіб передачу в чуже володіння спірної квартири.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 січня 2019 року заяву ОСОБА_4 задоволено частково. Суд вирішив накласти заборону на відчуження в будь-який спосіб квартири АДРЕСА_1, до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації права власності та про визнання права власності в порядку спадкування за законом, 3-я особа у справі Десята Харківська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Куксін Станіслав Юрійович, по суті.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить ухвалу скасувати та заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Обґрунтовуючи скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3вказує, що твердження позивача в обґрунтування заяви про забезпечення позову є безпідставними, з огляду на те, що спірне майно є об'єктом права особистої приватної власності ОСОБА_5 та було придбано за кошти, джерелом походження яких не були спільні кошти подружжя. Вказані обставини не були предметом розгляду під час вирішення питання про забезпечення позову, однак є важливими для прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Таким чином, скаржник вважає ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.01.2019 року необґрунтованою, а застосовані заходи забезпечення позову неспівмірними та такими, що порушують збалансованість сторін та обмежують гарантоване Конституцією України право власності в аспекті правомочності розпорядження майном.

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначила, що вона неодноразово намагалась отримати належну їй за законом спадщину шляхом звернення до нотаріуса, під час яких стало відомо, що спірна квартира, на яку вона має право, як спадкоємець, була 28.08.2018 року одноособово та незаконно відчужена дружиною її покійного батька - ОСОБА_5, на користь її доньки - ОСОБА_2. Одночасно з укладенням договору дарування державним нотаріусом приватним нотаріусом Куксіним С.Ю. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на спірну квартиру, що помітно із отриманого витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ,щодо об'єкта нерухомого майна.

Даний правочин, тобто дарування спірної квартири, був вчинений після того, як ОСОБА_5 дізналась, що скаржник претендує на частину квартири та збирається звертатися до суду з позовом про визнання права власності на належну їй в порядку спадкування частину квартири. На думку, ОСОБА_4, даний правочин дарування, вчинений ОСОБА_5 таким, що вчинений з метою уникнути поділу квартири між спадкоємцями ОСОБА_7 та незаконно позбавити її, ОСОБА_4 належної їй в порядку спадкування частини квартири після смерті батька.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала відзив на апеляційну скаргу та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 січня 2019 року залишити без змін.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не сповістили. Зважуючи на приписи ст. ст. 371, 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддюю-доповідача, пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вимог заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_4 про забезпечення позову за своїм змістом відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України і суд першої інстанції, розглядаючи її, не допустив порушень встановленого для цього ст. 153 ЦПК України порядку, що підтверджується матеріалами справи і відповідає суті інституту забезпечення позову, як гарантії дотримання прав позивача в разі ухвалення судом рішення на його користь.

Доводи апеляційної скарги, щодо незаконності та необґрунтованості висновків суду не спростовують, оскільки суд, задовольняючи заяву про забезпечення позову, пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір, з'ясував обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому, вжиті судом заходи забезпечення позову не обмежують права власників майна на володіння та користування ним, а спрямовані лише на унеможливлення його відчуження, що могло б утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 січня 2019 року залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина