У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2019 Справа №607/1061/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про зупинення передачі на реалізацію арештованого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі вказаною заявою у якій просить зупинити передачу на реалізацію арештованого майна, а саме семи земельних ділянок, що розташовані на території Шляхтинецької сільської ради, Тернопільського району , Тернопільської області. В обґрунтування цих вимог зазначає, що у провадженні суду знаходиться його скарга на дії та рішення державного виконавця, щодо проведення оцінки вказаних земельних ділянок, котрі арештовані. У ОСОБА_1 наявні побоювання, що навіть у випадку задоволення його скарги, виконати рішення суду буде неможливо, оскільки земельні ділянки можуть бути реалізовані на електронних торгах. Саме тому слід зупинити передачу цього майна на реалізацію в порядку абзацу 2 ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Розглянувши дану заяву, оцінивши її доводи та додані до неї документи, суд вважає, що вона до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

03 липня 2019 року Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області постановлено ухвалу у справі № 607/1061/16-ц, якою прийнято до провадження скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо оцінки майна та призначено її до розгляду.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Статтею 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі змістом чинного ЦПК України розгляд таких заяв відноситься до розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

У цьому розділі не міститься положень, котрі надавали б суду право вживати заходів так би мовити «забезпечення скарги».

Суд вважає, що відсутність такого положення є невипадковою та її не слід вважати прогалиною права, адже у інших випадках законодавець таку можливість визначає. До прикладу при розгляді заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в порядку статті 432 ЦПК України, до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Разом із тим, згідно з роз`ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у пункту 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, Законом України «Про виконавче провадження» у ст. 34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку статей 447, 450, 451 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання зупинення передачі на реалізацію майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо визначення вартості та оцінки майна» від 25 жовтня 2017 року, постановленій у справі № 296/4819/17.

На підставі наведеного та керуючись статтями 10, 18, 447 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про зупинення передачі на реалізацію арештованого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,0676 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , призначення: для індивідуального садівництва, за адресою: АДРЕСА_1 ., АДРЕСА_2 сільська АДРЕСА_3 ; земельної ділянки площею 0,0676 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , призначення: для індивідуального садівництва, за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н., Шляхтинецька сільська АДРЕСА_3 ; земельної ділянки площею 0,0673 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , призначення: для індивідуального садівництва, за адресою: Тернопільська АДРЕСА_4 , Тернопільський р-н., Шляхтинецька сільська рада; земельної ділянки площею 0,0672 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , призначення: для індивідуального садівництва, за адресою: Тернопільська АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 р-н., АДРЕСА_2 сільська АДРЕСА_3 ; земельної ділянки площею 0,0665 га, кадастровий номер НОМЕР_5 , призначення: для індивідуального садівництва, за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н., Шляхтинецька сільська рада; земельної ділянки прощею 0,0655 га, кадастровий номер НОМЕР_6 , призначення: для індивідуального садівництва, за адресою: Тернопільська обл АДРЕСА_5 , Тернопільський р-н., АДРЕСА_2 сільська рада; земельної ділянки прощею 0,0735 га, кадастровий номер НОМЕР_7 , призначення: для індивідуального садівництва, за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н., Шляхтинецька сільська рада.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на дану ухвалу подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 15 липня 2019 року.

Реквізити сторін:

- ОСОБА_1 місце проживання : АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка