ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4110/19 Справа № 173/1579/18 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а:

27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в порядку регресу.

Вказував, що він, його син ОСОБА_3 та колишня дружина ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності володіють квартирою АДРЕСА_2

Зазначав, що на даний час він єдиний сплачує комунальні послуги по квартирі та здійснив оплату за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 68.827 грн.65 коп., а саме ТОВ «Оселя» за період з травня 2015 року по квітень 2018 рік у розмірі 2.553 грн.50 уоп., КП КМР «УКОЖФ» за грудень 2016 року, жовтень 2017 року, березень 2018 року у розмірі 167 грн.43 коп., КП КМР «Тепломережі» за період з лютого 2015 року по квітень 2018 рік у розмірі 8.817 грн.12 коп., АТ ДТЕК «Дніпровські електромережі» за період з лютого 2015 року по травень 2018 року у розмірі 36.667 грн.35 коп., КВП КМР «Міськводоканал» за період з лютого 2015 року по травень 2018 рік у розмірі 14.007 грн.95 коп., ТОВ «КТБ-плюс» послуги кабельного телебачення за період з січня 2015 року по травень 2018 рік у розмірі 1.466 грн., ПАТ «Київстар» за послуги інтернету за період з лютого 2015 року по червень 2018 року у розмірі 4.234 грн., КП КМР «КАТП 042802» у розмірі 525 грн.60 коп., КЖЕП «Оріон» за період з травня 2015 року по січень 2016 року у розмірі 388 грн.70 коп.

Зазначав також про те, що оскільки вказана квартира належить на праві спільної часткової власності, кожен з власників має сплачувати за свою 1/3 частину квартири у власності, у зв'язку з чим просив суд стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та з ОСОБА_2 на його користь по 22.942 грн.55 коп. в порядку регресу та стягнути солідарно судовий збір.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3.350 грн.83 коп. грошових коштів за оплату комунальних послуг; 352 грн.40 коп. - суму судового збору, а всього 3.703 грн.22 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3.350 грн.83 коп. грошових коштів за оплату комунальних послуг; 352 грн.40 коп. - суму судового збору, а всього 3.703 грн.22 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на його користь по 19.592 грн.55 коп. в порядку регресу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачі не заявляли про застосування строку позовної давності; вимоги про стягнення витрат за теплопостачання підлягають задоволенню, оскільки нараховуються відповідно до опалювальної площі квартири; суд першої інстанції, стягуючи з відповідачів витрати по липень 2016 року, помилково керувався часом реєстрації відповідачів, а не обов'язком їх утримувати свою власність; посилання при вирішенні вимог про стягнення витрат на електропостачання на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 березня 2012 року; відповідачі повинні нести витрати щодо компенсації витрат на ТОВ "КТБ-Плюс" та ПАТ "Київстар".

Відповідачі надали відзив на апеляційну скаргу, в якому просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1, його колишній дружині ОСОБА_2 та їх сину ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності від 07 лютого 2012 року (а.с.23), технічним паспортом на квартиру (а.с.24-25), а також рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2010 року, яким визначено частки за ОСОБА_1, (ОСОБА_1) ОСОБА_2, ОСОБА_3 у праві спільної власності квартири в розмірі по 1/3 частини за кожним (а.с.26-27).

Факт родинних відносин між сторонами підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 (а.с.9), свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.11), свідоцтвом про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.12).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_4 30 травня 2017 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 та змінила своє прізвище з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.31).

Як вбачається в матеріалів справи позивач сплачує комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 та здійснив оплату за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 68.827 грн.65 коп., а саме, ТОВ «Оселя» за період з лютого 2015 року по квітень 2018 року у розмірі 2.553 грн.50 коп., КП КМР «УКОЖФ» за грудень 2016 року, жовтень 2017 року, березень 2018 року у розмірі 167 грн.43 коп., КП КМР «Тепломережі» за період з лютого 2015 року по квітень 2018 року у розмірі 8.817 грн.12 коп., АТ ДТЕК «Дніпровські електромережі» за період з лютого 2015 року по травень 2018 року у розмірі 36.667 грн.35 коп., КВП КМР «Міськводоканал» за період з лютого 2015 року по травень 2018 року у розмірі 14.007 грн.95 коп., ТОВ «КТБ-плюс» послуги кабельного телебачення за період з січня 2015 року по травень 2018 року у розмірі 1.466 грн., ПАТ «Київстар» за послуги інтернету за період з лютого 2015 року по червень 2018 року у розмірі 4.234 грн., КП КМР «КАТП 042802» у розмірі 525 грн.60 коп., КЖЕП «Оріон» за період з травня 2015 року по січень 2016 року у розмірі 388 грн.70 коп. (а.с.13-21, 35-96).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, вимоги позивача в період з лютого до червня 2015 року не підлягають задоволенню; з кожного відповідачів підлягають стягненню на користь позивача оплачені ним послуги, з урахування строку позовної давності та часу зняття з реєстрації.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов'язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги ? регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони є співвласниками оспорюваної квартири і відповідно до закону зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про обмеження обов'язку співвласників часом реєстрації відповідачів у квартирі сторін є необґрунтованим та не ґрунтується на вимогах вищенаведених норм права, доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що вимоги позовної заяви підлягають задоволенню частково, з урахуванням трирічного строку позовної давності в межах періоду з 27 червня 2015 року по 27 червня 2018 року (дата звернення позивача до суду з позовною заявою).

При цьому доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не заявляли про застосування строку позовної давності спростовуються матеріалами справи, а саме: відзивом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.124-127), з якого вбачається, що відповідачі просили застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 2.600 грн.85 коп. з кожного (752 грн. 75 коп. + 1.848 грн.10 коп.), виходячи з наступного розрахунку:

-витрати за сплату квартплати ТОВ "Оселя" за період з липня 2015 року по квітень 2018 року по 752 грн.75 коп. з кожного (2.553 грн.50 коп.- 295 грн. 25 коп. (сума за період з лютого 2015 до червня 2015 року включно) =2.258 грн. 25 коп./3=752 грн.75 коп.);

-витрати за сплату послуг КВП Кам'янської сільської ради "Міськводоканал" за період з липня 2015 року по липень 2016 року в розмірі 5.544 грн.30 коп./3 = 1.848 грн.10 коп. з кожного (з урахуванням реєстрації відповідачів за іншою адресою з липня 2016 року).

Витрати за сплату послуг з теплопостачання, сплачених КП КМР "Тепломережі", відшкодуванню не підлягають, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані за іншою адресою - вул.Талова,4, село Авксенівка Верхньодніпровський район Дніпропетровська область та фактично вказаних послуг не отримували.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів витрат за послуги кабельного телебачення та Інтернет послуги, оскільки такі витрати є додатковими, фактично не пов'язані з утриманням квартири, ними користується позивач зі своєю новою родиною, уклавши договори з ПАТ "Київстар" та ТОВ "КТБ-плюс" на свій розсуд.

Вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат за спожиту електроенергію, сплачених на рахунок АТ ДТЕК Дніпровських електромереж, задоволенню також не підлягають, оскільки з матеріалів справи вбачається, що квартира обладнана лічильником електричної енергії, відповідачі не проживають у вказаній квартирі, послугами електричної енергії не користуються, тому підстави для стягнення з них таких витрат відсутні.

Позовна вимога про стягнення витрат, сплачених позивачем за квартплату КЖЕП "Оріон", задоволенню не підлягає, оскільки позивач одночасно просить стягнути сплачені ним витрати за квартплату ТОВ "Оселя" та КЖЕП "Оріон", при цьому період, заявлений позивачем з травня 2015 року по січень 2016 року входить до періоду, сплачених ним за квартплату послуг ТОВ "Оселя", детального розрахунку, наданого КЖЕП "Оріон", матеріали справи не містять.

Вимоги про відшкодування витрат позивача, сплачених КП Кам'янської міської ради "Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду" колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи не вбачається, які послуги надані КП Кам'янської міської ради "Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду" та на якій підставі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 2.600 грн.85 коп. з кожного.

Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 881 грн. з кожного, зважаючи на те, що за звернення з позовною заявою позивач сплатив 704 грн.80 коп., за звернення з апеляційною скаргою 1.057 грн.20 коп., що разом складає 1.762 грн.

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 2.600 грн.85 коп. з кожного.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі по 881 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_6