Справа № 565/630/19
Провадження № 2/565/341/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2019 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

- відповідачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2019 року в суд звернулося акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - АТ КБ «Приватбанк») із позовом до ОСОБА_1 з вимогою стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №б/н від 09 лютого 2015 року в загальній сумі 12642 (дванадцять тисяч шістсот сорок дві) грн. 73 коп. Вказані позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг та підписала заяву №б/н від 09 лютого 2015 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно з доводами позивача відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії витягу з умов та правил надання банківських послуг та витягу з тарифів банку додаються до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідачка при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі ліцензії НБУ №22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі ліцензії НБУ №22 від 05 жовтня 2011 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує умови та правила надання банківських послуг, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме умови та правила надання банківських послуг та тарифи банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. На переконання АТ КБ «Приватбанк», заявою ОСОБА_1 підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Вважає, що ст.207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку документів, в яких зафіксований зміст правочину, вчиненого у письмовій формі, тому, окрім листів та телеграм, можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-ресурс. Свідченням приєднання до угоди відповідачки та дії договору є факт користування ОСОБА_1 картковим рахунком та використання нею кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2 ст.642 ЦК України, згідно з якою особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Згідно з доводами позивача пунктом 1.1.3.2.4 договору для АТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: у кредитора - інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 договору; у позичальника - отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п.1.1.2.1.5 договору), а відповідно до п.1.1.5.2 договору неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором. У позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» також покликається на п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 договору про те, що зміни в умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами умов та правил надання банківських послуг або тарифів банку клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши умови п.2.1.1.5.4 договору. Позивач вказав, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. АТ КБ «Приватбанк» зазначив у позовній заяві, що згідно з п.2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашені суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті USD) + 5% від суми позову. Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Покликаючись на ч.2 ст.1050 і ч.2 ст.1054 ЦК України, позивач вказав, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 18 лютого 2019 має заборгованість у сумі 12642 (дванадцять тисяч шістсот сорок дві) грн. 73 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 1819 (одна тисяча вісімсот дев`ятнадцять) грн. 17 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 2420 (дві тисячі чотириста двадцять) грн. 17 коп., нарахована пеня за прострочене зобов`язання в сумі 6375 (шість тисяч триста сімдесят п`ять) грн. 16 коп., нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 (ста) грн. в сумі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500 (п`ятсот) грн. і штраф (процентна складова) в сумі 578 (п`ятсот сімдесят вісім) грн. 23 коп.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. 02 квітня 2019 року одночасно із позовною заявою від уповноваженого представника АТ КБ «Приватбанк» - Кіріченка Р.А. в суд надійшло письмове клопотання про розгляд даної справи без участі представника позивача. Окрім цього, зміст вказаного клопотання свідчить, що представник позивача в повному обсязі підтримує позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», заявлені до ОСОБА_1 , зазначивши, що необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку АТ КБ «Приватбанк» відсутні.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», зазначивши, що дійсно отримала від позивача грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) грн. на підставі укладеного кредитного договору від 09 лютого 2015 року. ОСОБА_1 вказала, що після укладення кредитного договору, певний час погашала кредит, однак у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем перестала вносити платежі на погашення кредиту. Згідно з твердженнями відповідачки під час укладення вказаного кредитного договору працівники АТ КБ «Приватбанк» не ознайомили її з тарифами банку, пам`яткою, умовами і правилами надання банківських послуг, цих документів вона не читала, не отримувала і не підписувала. Згідно з доводами ОСОБА_1 після укладення кредитного договору їй було видано платіжну картку, однак їй невідомо тип цієї картки, строк її дії та строк дії кредитного договору. Позивачка не визнала розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем. Зокрема, вважає безпідставним нарахування пені та штрафів. ОСОБА_1 пояснила, що перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна, отримувала допомогу по безробіттю, на теперішній час її дохід становить 4000 (чотири тисячі) грн., цих коштів недостатньо для проживання її сім`ї, вона - розлучена, самостійно утримує неповнолітню дитину: дочку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як батько останньої добровільно матеріальної допомоги не надає, аліментів не сплачує.

З`ясувавши доводи позивача та заслухавши пояснення відповідачки, суд дослідив і оцінив в сукупності та взаємозв`язку письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задоволити частково, а саме: стягнути з відповідачки в користь позивача заборгованість по тілу кредиту - в сумі 1819 (одна тисяча вісімсот дев`ятнадцять) грн. 17 коп. та заборгованість за простроченим тілом кредиту - в сумі 2420 (дві тисячі чотириста двадцять) грн. 17 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити за їх безпідставністю

Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених по справі обставинах.

09 лютого 2015 року клієнтом ОСОБА_1 і ПАТ КБ «Приватбанк» підписано анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Згідно з розрахунком, доданим АТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви, відповідачка ОСОБА_1 має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №б/н, укладеним сторонами 09 лютого 2015 року, за період часу з 01 квітня 2016 року до 18 лютого 2019 року включно, а саме: заборгованість за тілом кредиту в сумі 1819 (одна тисяча вісімсот дев`ятнадцять) грн. 17 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 2420 (дві тисячі чотириста двадцять) грн. 17 коп. Цих даних відповідачка не спростовує.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з вимогами, передбаченими ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Враховуючи неоспорювання відповідачкою отримання кредиту в сумі 2000 (дві тисячі) грн. та розрахунку позивача в частині заборгованості по тілу кредиту в сумі 1819 (одна тисяча вісімсот дев`ятнадцять) грн. 17 коп. і заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2420 (дві тисячі чотириста двадцять) грн. 17 коп. суд вбачає підстави для стягнення вказаних коштів із ОСОБА_1 у користь АТ КБ «Приватбанк».

Разом з цим суд взяв до уваги, що вказана анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку, підписана ОСОБА_1 і ПАТ КБ «Приватбанк» 09 лютого 2015 року, окрім персональних даних клієнта, не містить ні типу карти, яку бажає отримати клієнт, ні бажаного кредитного ліміту по платіжній карті «Універсальна»/класу Gold, ні інших умов кредитування, в тому числі таких видів платежів як пеня і штрафи.

В анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку від 09 лютого 2015 року зазначено: про згоду клієнта з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг; про ознайомлення клієнта з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоду з його умовами; про те, що екземпляр договору про надання банківських послуг клієнт згідний отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту www.pb.ua.;про зобов`язання клієнта виконувати вимоги умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.pb.ua.

Однак позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт ознайомлення ОСОБА_1 з витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягом з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, що додані до позовної заяви. На вказаних документах підпис відповідачки ОСОБА_1 відсутній.

Пам`ятки клієнта позивачем суду не надано.

Також АТ КБ «Приватбанк» не підтверджено жодними доказами факту отримання відповідачкою екземпляру договору про надання банківських послуг шляхом роздруківки з офіційного сайту www.pb.ua., як вказано ванкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку від 09 лютого 2015 року, або факту ознайомлення ОСОБА_1 із цими документами в інший спосіб.

Отже, сторони не досягли домовленості щодо забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язання у виді неустойки (пені і штрафів) і такі види платежів клієнта у користь банку договором не встановлено.

Окрім цього, в даному випадку позивачем не доведено, що на момент підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку від 09 лютого 2015 року діяли саме ці тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» і саме ці умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, що додані до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк».

Отже, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, про що вказано у позовній заяві, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому суд врахував розбіжності у назвах сайтів, на яких розміщені умови і правила надання банківських послуг в Приватбанку, зокрема: ванкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку від 09 лютого 2015 року вказано сайт www.pb.ua., у позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» покликається на сайти www.privatbank.ua та https://privatbank.ua/kredity/, а до позовної заяви додано витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Отже, достовірні дані, які б свідчили про тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» і умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, які діяли станом на 09 лютого 2015 року, відсутні.

Таким чином, з огляду на заперечення відповідачкою ОСОБА_1 фактів ознайомлення нею з пам`яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, а також їх отримання та підписання станом на момент підписання анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку від 09 лютого 2015 року, та ненадання АТ КБ «Приватбанк» доказів протилежного, додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» і умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, не можуть бути покладені в основу рішення суду як підстави для стягнення з ОСОБА_1 пені за прострочене зобов`язання в сумі 6375 (шість тисяч триста сімдесят п`ять) грн. 16 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 (ста) грн. в сумі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) грн., штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 (п`ятсот) грн. і штрафу (процентної складової) в сумі 578 (п`ятсот сімдесят вісім) грн. 23 коп.

В цій частині розрахунок заборгованості за договором №б/н від 09 лютого 2015 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 18 лютого 20019 року, складений позивачем, є безпідставним.

В анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку від 09 лютого 2015 року не передбачено умов і порядку нарахування та сплати пені, штрафів та їх розміру. Отже, наведене свідчить про відсутність умов договору щодо забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів).

Такий висновок суду про безпідставність вказаної частини позовних вимог ґрунтується на наступних нормах цивільного права.

Частинами 1, 2 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до cт.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 ст.548 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст.551 ЦК України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України установлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Надані позивачем правила надання банківських послуг Приватбанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже, з огляду на непередбачення анкетою-заявою про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку від 09 лютого 2015 року розміру і порядку нарахування та сплати пені і штрафів, на відсутність підпису відповідачки на доданих до позовної заяви тарифах обслуговування кредитних карт «Універсальна» і умовах та правилах надання банківських послуг в Приватбанку, ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, а також на заперечення ОСОБА_1 обставин укладення в цій частині договору із ПАТ КБ «Приватбанк» (нині - АТ КБ «Приватбанк), відсутні підстави вважати обумовленими у письмовому вигляді між сторонами такі види платежів як пеня і штрафи, їх розмір і порядок нарахування та сплати, а наданий позивачем витяг із тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ без наданих підтверджень про конкретні запропоновані умови кредитування, не може розцінюватись як стандартна (типова) форма договору приєднання.

Враховуючи викладені обставини, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження - м.Київ, вулиця Грушевського 1-д, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій - 14360570) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 09 лютого 2015 року: по тілу кредиту - в сумі 1819 (одна тисяча вісімсот дев`ятнадцять) гривень 17 копійок; за простроченим тілом кредиту - в сумі 2420 (дві тисячі чотириста двадцять) гривень 17 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 644 (шістсот сорок чотири) гривні 11 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складення повного рішення суду відкладено на 06 серпня 2019 року.

Головуючий суддя О.І.Горегляд