ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«31» жовтня 2019 року м. Херсон

Справа № 648/1084/17

Провадження № 22-ц/819/215/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Української незалежної морської профспілки на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Кусік І. В. від 03 грудня 2018 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Українська незалежна морська профспілка, Прикордонна служба Федеральної служби безпеки Російської Федерації, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Українська незалежна морська профспілка, Прикордонна служба Федеральної служби безпеки Російської Федерації.

В обґрунтування заяви зазначив, що на початку квітня 2017 року під його командуванням рибопромислове судно «Рибак Херсона» під прапором України здійснювало рибний промисел згідно чинного законодавства України та отриманих дозволів в акваторії Чорного моря.

04 квітня 2017 року судно «Рибак Херсона» без належних правових підстав було затримано та оглянуто в водах з координатами 45 градусів 27,4 хвилин північної широти і 32 градуси 06,3 хвилин східної довготи кораблем Прикордонної служби ФСБ Російської Федерації «Аметист».

За результатами огляду судна, відносно нього складено два документи із назвою протокол про адміністративне правопорушення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 18.1 КпАП РФ - порушення режиму Державного кордону Російської Федерації. У вказаних документах зазначалося, що зайшовши в акваторію з вищевказаними координатами він порушив державний кордон РФ.

З огляду на загальновідомий факт знищення силами зброї корабля Прикордонної служби ФСБ РФ в 2013 році малого риболовецького судна з українськими рибалками в акваторії Азовського моря, він і члени екіпажу судна «Рибак Херсона» були впевнені в реальній можливості застосування зброї з боку збройних осіб, які представилися як командир корабля «Аметист» та його старший помічник, тому він, з метою забезпечення фізичної безпеки ввірених йому членів екіпажу судна «Рибак Херсона», перебуваючи в стані крайньої необхідності, вказав у документі «протокол про адміністративне правопорушення» і поясненнях до нього про те, що згоден із звинуваченнями у нібито скоєному адміністративному правопорушенні за ч. 1 ст. 18.1 КпАП РФ і визнав свою провину.

На підставі даних протоколів, особа, що назвала себе командиром корабля «Аметист» ОСОБА_2 , склала два документи під назвою «постанова про призначення адміністративного покарання» від 04 квітня 2017 року у справі № 9930-С/322-17 у справі № 9930-С/321 про визнання його винним у скоєнні вище зазначеного адміністративного правопорушення і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 30 000 рублів за кожною постановою.

Несплата ним коштів за відповідними документами означатиме для нього його подальше притягнення до відповідальності за законодавством РФ. Таке притягнення вбачається вірогідним через його роботу як капітана рибопромислового судна «Рибак Херсона» та відповідну потребу періодично перебувати на судні в акваторії Чорного моря при безпосередньому контакті із кораблями Прикордонної служби ФСБ РФ. Єдиною можливістю уникнути відповідної сплати є його звільнення з посади капітана рибопромислового судна «Рибак Херсона», у чому він вбачає істотне порушення своїх особистих прав, а сплата штрафу, покладеного на нього документом під назвою «постанова про призначення адміністративного покарання» істотно обмежує його особисті та майнові права.

Посилаючись на те, що відповідні дії відбулися у виключній (морській) економічній зоні України та у територіальному морі України, прилеглих до Кримського півострову, на тимчасово окупованій території України, а зі змісту зазначених документів вбачається, що вони складені органом «Прикордонне управління по Республіці Крим. Служба в місті Балаклава» Федеральної служби безпеки Російської Федерації, розташованим за адресою: м. Севастополь, вул. Новікова, буд.1, тому згідно чинного законодавства України діяльність такого органу, його посадових і службових осіб на тимчасово окупованій території вважається незаконною, видані ним акти є недійсними і не створюють правових наслідів.

Зважаючи на відсутність на Кримському півострові державних органів України, які можуть надати документальну правову оцінку діяльності органу «Прикордонне управління по республіці Крим. Служба в місті Балаклава» та винесеним відносно нього 04 квітня 2017 року актів, ОСОБА_1 просив суд встановити факт того, що орган «Прикордонне управління по республіці Крим. Служба в місті Балаклава» Федеральної служби безпеки Російської Федерації, розташований за адресою: м. Севастополь, вул АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . 1, його посадові та службові особи згідно законодавства України є незаконними, а складені ним документи є недійсними і не створюють для заявника правових наслідків.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі зацікавлена особа Українська незалежна морська профспілка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати, заяву ОСОБА_1 задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що ч. 2 ст. 315 ЦПК України не містить вичерпного переліку фактів, що мають юридичне значення і підлягають встановленню в судовому порядку; умови, за яких ці факти належать до юрисдикції суду щодо фактів, які просить встановити ОСОБА_1 дотримано; заявник, як капітан рибопромислового судна «Рибак Херсона» під прапором України, організовує здійснення екіпажом цього судна рибного промислу в акваторії Чорного моря, згідно чинного законодавства України та отриманих дозволів і через свою діяльність має реальну перспективу подальшої взаємодії в акваторії Чорного моря із представниками Прикордонної служби ФСБ РФ, які мають визначити його правовий статус та документи, які відносно нього винесено. Невизначення статусу Прикордонної служби ФСБ РФ, його посадових і службових осіб та документів, які ними винесені призводить до відчуття безкарності вказаних органів та тягне за собою ризик притягнення ОСОБА_1 до адміністративної та кримінальної відповідальності за невиконання незаконних приписів вказаних органів. Із норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не випливає, що діяльність таких органів, посадових чи службових осіб на тимчасово окупованій території не може призводити до виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав, навіть, якщо така діяльність є незаконною, тому в національній юрисдикції України немає іншого доступного механізму захисту порушених прав заявника, крім встановлення факту, що має юридичне значення. Скаржник вважає, що заявник має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі; суд першої інстанції не врахував практику Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, обов`язкову для застосування в Україні; судом порушено принцип юридичної визначеності, оскільки в мотивувальній частині рішення визнано незаконність органів, посадових осіб і актів ФСБ Російської Федерації, але це не призвело до задоволення заяви ОСОБА_3 ; наявність рішення національного суду України про задоволення його заяви може бути використано заявником в рамках, передбачених Конвенцією механізмів.

Доручення Херсонського апеляційного суду компетентному суду Російської Федерації про вручення повідомлення про час і місце розгляду даної справи заінтересованій особі Прикордонній службі Федеральної служби безпеки Російської Федерації залишено без виконання.

Заявник ОСОБА_1 надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Колегія суддів вважає можливим справу розглянути у відсутності осіб, що не з`явилися, в поряду ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, представника заінтересованої особи Української незалежної морської профспілки, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями (ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Пунктами 1, 2 частини 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

Згідно ч. ч. 1 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, в квітні 2017 року ОСОБА_3 здійснював командування риболовним судном СЧС «Рибак Херсона», порт приписки та номер реєстрації Іллічівськ 246 /а. с. 6, 7/.

04 квітня 2017 року старшим помічником командира прикордонного корабля «Аметист» капітаном 3 рангу ОСОБА_4 А.Ю. Прикордонне управління ФСБ Росії по Республіці Крим, Служба в м. Балаклава, група РКМ Служби відносно капітана судна СЧС «Рибак Херсона» ОСОБА_3 складено два протоколи про адміністративне правопорушення б ОСОБА_5 н за ст. 18.1 ч.1 КпАП РФ у зв`язку з перетином Державного кордону Російської Федерації /а. с. 18 21, 22 25/.

Того ж дня командиром прикордонного корабля «Аметист» Служби в м. Балаклава Прикордонного управління ФСБ Росії по Республіці Крим ОСОБА_6 в межах розгляду адміністративних справ № 9930-С/321-17 та № 9930-С/322-17 відносно капітана судна СЧС «Рибак Херсона» ОСОБА_3 винесено дві постанови про призначення адміністративного покарання за ст. 18.1 ч.1 КпАП РФ у зв`язку з перетином Державного кордону Російської Федерації та накладено стягнення у виді штрафу по 30 000 рублів по кожній /26 30, 31 35/.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено незаконність будь-яких органів, їх посадових та службових осіб на тимчасово окупованій території та їх діяльність, а будь-який акт, в тому числі й оспорювані протоколи та постанови про призначення адміністративного покарання, видані органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним в силу вимог цього Закону і не створюють правових наслідків, тому встановлення заявлених ОСОБА_1 фактів саме судом не потягне для нього виникнення, зміну або припинення його особистих чи майнових прав; при цьому, на момент розгляду справи будь-яких правових механізмів визнання незаконними вищевказаних органів чи їх актів ні законодавством України, ні нормами міжнародного права не передбачено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки спеціальним законом, який регулює порушене ОСОБА_1 питання ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» презюмується незаконність утворених на тимчасово окупованій території України АР Крим органів, їх посадових та службових осіб та актів, виданих цими особами, тобто Прикордонного управління ФСБ Російської Федерації по Республіці Крим, Служби в м. Балаклава, її посадових і службових осіб та протоколів і постанов, складених ними 04 квітня 2017 року, відносно ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги профспілки про те, що дотримання умов щодо фактів, про встановлення яких просив ОСОБА_7 , підлягають відхиленню, як такі, що висновки суду не спростовують.

Посилання скаржника, що продовження роботи заявника на посаді капітана рибопромислового судна має реальну перспективу взаємодії в акваторії Чорного моря із представниками зазначеного органу ФСБ Російської Федерації спонукає до необхідності визначення правового статусу цих осіб і документів, ними складених є безпідставними, оскільки статус цього органу, їх посадових осіб і актів, складених ними, встановлено ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Зазначення в апеляційній скарзі про не врахування судом при винесенні рішення практики Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, як і не врахування наведеного в інформаційному листі «Про окремі питання застосування закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-1130/0/4-16 від 15 квітня 2016 року підлягають відхиленню, як такі, що дані правовідносини не регулюють і висновки суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом принципу юридичної визначеності є безпідставним і до уваги колегією суддів не приймається, оскільки в мотивувальній частині рішення при констатації наявності фактів, які заявник просив встановити, обґрунтовано зазначено, що вони не підлягають встановленню в судовому порядку, як юридичні факти, оскільки є такими відповідно до чинного законодавства.

Зазначення у скарзі на те, що позитивне судове рішення у даній справі вплинуло б на позицію Європейського суду з прав людини, де на розгляді знаходиться його справа, не ґрунтуються на законі і підлягають відхиленню.

З огляду на вище зазначене, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Української незалежної морської профспілки залишити без задоволення.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 04 листопада 2019 року.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова