Справа № 308/1841/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 червня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Тхір О.А.,

за участю секретаря судових засідань Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

18.02.2019 року позивач звернулася із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить шлюб між нею та відповідачем - розірвати; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 3000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовну заяву обгрунтовує тим, 06 червня 2009 року між нею та ОСОБА_2 , був укладений шлюб, який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за відповідним записом № 211. Після укладення шлюбу вона змінила своє дівоче прізвище ОСОБА_3 на ОСОБА_4 . Зазначає, що від шлюбу у них є малолітня дитина - донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Зауважує, що спільне подружнє життя не склалося, оскільки вони люди з різними поглядами та інтересами, тому в них постійно виникали і виникають непорозуміння та конфліктні ситуації. Стверджує, що з грудня 2018 року позивач та відповідач не підтримують шлюбних відносин, кожен з них живе самостійним життям, спільне господарство також не ведеться. За таких обставин, вважає, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить інтересам сторін. Зазначає, що спір стосовно місця проживання дитини та поділу майна відсутній, дитина постійно проживає з нею, а відповідач не заперечує щодо цього.

Разом з тим, посилаючись на ст.180 Сімейного кодексу України, згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, зазначає, що відповідач після припинення між ними фактичних шлюбних відмовляється утримувати їх спільну дитину, яка постійно проживає з нею, та самостійно по мірі можливості утримує її. Зауважує, що донька перебуває виключно на утриманні позивача, однак, її доходів не достатньо для повного і належного утримання дитини, та зазначає, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, перебуваючи на заробітках за кордоном.

На підставі вищенаведеного просить суд просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 3 000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 5 000,00 гривень.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявні їх клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, будь-яких клопотань від нього на адресу суду не надходило, на підтвердження або спростування вимог позивача доказів до суду не подано, відзив на позовну заяву не надходив. Окрім того інформація щодо справи часу та місця розгляду справи розміщена на сторінці офіційного веб-порталу судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/csz/.

В зв`язку із зазначеним судом 27.06.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

За таких обставин суд провів розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів.

В зв`язку з неявкою усіх учасників справи в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх взаємозв`язку, виходячи з критерію їх належності та допустимості, суд доходить наступних висновків.

Як встановлено судом із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , від 06 червня 2009 року, встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 червня 2009 року, зареєстрованому Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, актовий запис № 211.

Як встановлено з копії свідоцтва про народження, сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво по народження серії НОМЕР_2 від 22.01.2010 року)

Статтею 24 СК України установлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються.

З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення. Даний шлюб існує формально, а тому його слід розірвати.

Разом з тим, у ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Аліменти стягуються на корись того із батьків, з ким проживає дитина.

Матеріалами справи встановлено, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, а неповнолітня донька проживає разом з позивачем окремо від відповідача та перебуває на її утриманні. За відсутності доказів протилежного та заперечень з боку відповідача, з обґрунтувань позовних вимог, встановлено, що відповідач офіційно не працює, та не має інших утриманців, будь-яких домовленостей щодо розміру аліментів, на даний час, між сторонами не досягнуто, а тому у позивача ОСОБА_1 виникло право на звернення з даним позовом до суду.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Суд, при визначені розміру та способу стягнення аліментів на дитину, враховує обставини, що передбачені ч. 1 ст.182 СК України, а також ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач має достатній заробіток для стягнення з нього аліментів у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, що є значно вищим мінімального гарантованого розміру аліментів, визначеного законом, та на підтвердження зазначених обставин щодо достатності доходу у відповідача таких доказів не надано і в судовому засіданні.

Крім того позивачем та її представником не надано жодного доказу на підтвердження наявності витрат у відповідача, що перевищують його заробіток (дохід), в разі чого суд може не обмежуватись розміром заробітку (доходу) відповідача при визначенні розміру аліментів.

Згідно із ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, за відсутності обґрунтованих заперечень та доказів протилежного, вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягувати на утримання малолітньої дитини, суд виходить з принципу добросовісності, справедливості та розумності, крім того, враховує обов`язок щодо участі в утриманні дітей обох батьків, матеріальне становище сторін та, вимоги ст. 182 СК України, та зважаючи на законодавчо встановлений мінімальний рекомендований розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, доходить висновку, що розмір аліментів, який буде достатнім та розумним для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини сторін слід визначити у сумі 1700,00 грн. щомісячно.

Саме, такий визначений судом розмір аліментів буде достатнім та необхідним для задоволення розумних потреб дитини і буде повністю забезпечувати її нормальні матеріальні та побутові потреби.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позов про стягнення аліментів слід задовольнити частково, та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 1700,00 грн., починаючи з дня подання позову та до досягнення нею повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову.

Крім того, суд роз`яснює сторонам положення статті 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу норм ч.ч. 1-3, 6 ст. 141 ЦПК України слідує, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При чому, якщо позов задоволено частково, сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки рішенням суду, позов про розірвання шлюбу задоволено та про стягнення аліментів задоволено (частково щодо розміру аліментів), а тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (мінімальний розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру) - за позовну вимогу про стягнення аліментів, та на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 768,40 грн.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача 5 000,00 гривень витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підтверджено договором № 03 про надання правничої допомоги, який укладено 18 лютого 2019 року між адвокатом Розман С.Ю. та позивачем ОСОБА_1 , та квитанцією прибуткового касового ордера № 02 від 18 лютого 2019 року, згідно якого ОСОБА_1 оплатила ОСОБА_6 5 000,00 гривень за надану правничу допомогу

Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 76, 81, 89, 263-265, 273, 280, 282, 283, 288, 289 354, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , укладений 06 червня 2009 року, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , та зроблено відповідний актовий запис № 211 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1700,00 грн. щомісячно, починаючи з 18.02.2019 року і до досягнення нею повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , 768 гривень 40 копійок судових витрат (за сплату судового збору).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 в дохід держави судовий збір в сумі 768 гривні 40 копійок за позовну вимогу щодо стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , судові витрати у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч гривень) на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Ужгородський міськрайонний суд.

Суддя О.А. Тхір