ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/61/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2019 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лаптєвої Ю.М.,

представника заявника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві скаргу ОСОБА_3, заінтересовані особи: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, державний виконавець Сніжинський Тарас Євгенович, Богославець Сергій Вікторович про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженні № 55432235

В С Т А Н О В И В:

26.11.2018 року ОСОБА_3 звернулася в Дарницький районний суд м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сніжинського Т.Є., в якій просила визнати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.02.2018 року незаконною та скасувати її.

Скарга мотивована тим, що в провадженні державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Головкова Ю.В. знаходиться виконавче провадження № 55432235 по виконавчому листу № 753/12072/16 від 17.03.2017 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3

21.08.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Разом з нерухомим та рухомим майном було накладено арешт на автомобіль "Шевроле Лачетті", 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Скаржник вважає, що оскільки вказаний автомобіль був придбаний ними у період їхнього шлюбу, тому він являється спільною сумісною власністю подружжя, а тому накладений державним виконавцем арешт на вказаний автомобіль порушує її права як співвласника, у неї виникають проблеми з безперешкодного користування автомобілем.

21.01.2019 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження за вказаною скаргою.

20.02.2019 року представник Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві подав до суду відзив на подану скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, посилаючись на те, що постанова про арешт майна боржника винесена з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження", а той факт, що арештований транспортний засіб, який належить на праві власності боржнику ОСОБА_7, знаходиться у користуванні ОСОБА_3, не дає державному виконавцю підстав для зняття арешту з майна. Також просив розгляд справи проводити без участі державного виконавця.

Представник скаржника у судовому засіданні подану скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Боржник ОСОБА_7 та державний виконавець у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання представника Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про розгляд справи у відсутність державного виконавця.

На підставі ч. 2 ст. 450 ЦПК України суд провів розгляд справи без боржника та державного виконавця, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, проте в судове засідання не прибули.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні державного виконавця Дарницького РВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 55432235 по виконавчому листу № 753/12072/16 від 17.03.2017 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3

21.08.2018 року державним виконавцем Головковим Ю.В. було винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якої було накладено арешт на автомобіль "Шевроле Лачетті", 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Скаржник вважає, що оскільки автомобіль був придбаний нею та боржником ОСОБА_7 під час перебування їх у шлюбі, він являється спільною сумісною власністю подружжя, а накладений державним виконавцем арешт на автомобіль порушує її права користування ним.

З вказаним твердженням суд не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Отже, твердження заявника про перебування автомобіля "Шевроле Лачетті", 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, у спільній сумісній власності подружжя, що, як наслідок, тягне за собою неможливість проведення опису та накладення арешту на нього, судом оцінюється критично та не приймається до уваги з огляду на те, що, по-перше, факт перебування у шлюбі без установлення обставин отримання у власність майна (автомобіля) не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожним із подружжя, а, по-друге, вказана обставина скаржником не доведене в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд, враховуючи матеріали справи (докази надані скаржником та суб'єктом оскарження), вимоги законодавства, дійшов висновку, що державний виконавець діяв в рамках закону, і підстав для задоволення скарги немає. Викладені скаржником обґрунтування не знайшли свого підтвердження в суді, та спростовані матеріалами справи.

Враховуючи вимоги законодавства та документи, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що скарга є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 259, 353, 447, 451, 452 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: М.О. Заставенко

Повний текст ухвали складений 27.03.2019