ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/156/19
Провадження № 22-ц/4820/1620/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: апелянт ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2019 року (суддя Березюк О.Г.) за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Редакція газети «Зоря Надгориння», ОСОБА_2 про захист особистих немайнових прав та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до приватного підприємства «Редакція газети «Зоря Надгориння», ОСОБА_2 , в якому просив, з урахуванням уточнень до позовної заяви, визнати недостовірною і перекрученою поширену газетою «Зоря Надгориння», у номері НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, інформацію, що не відповідає дійсності, порушує права і свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію; зобов`язати приватне підприємство «Редакція газети «Зоря Надгориння» та заступника редактора «Зоря Надгориння» ОСОБА_2 опублікувати спростування із визнанням своїх помилок та вибаченням перед ним. Також просив стягнути з приватного підприємства «Редакція газети «Зоря Надгоринння» та заступника редактора газети - автора статті ОСОБА_2 по 10000 грн. моральної шкоди за порушені честь і гідність, ділову репутацію, моральні та фізичні страждання.

Позивач зазначав, що він є депутатом Ізяславської районної ради семи скликань, членом президії районної ради, керівником депутатської фракції та головою районної партійної організації «Відродження».

18 жовтня 2018 року відбулась тридцять дев`ята сесія районної ради сьомого скликання, на засідання якої було заслухано ряд питань.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у газеті «Зоря Надгориння» було опубліковано статтю-звіт про засідання чергової сесії районної ради, автором якої є ОСОБА_2 .. В зазначеній статті грубо спотворено події, які відбувались під час вказаного засідання районної ради. Зокрема, в статті стверджується про те, що «після того, як депутати в своїй більшості не підтримали багато чого із сказаного ОСОБА_5 , він, а за ним і його колега по фракції ОСОБА_1 залишили сесійний зал. Після цього відсутність належної кількості депутатів унеможливлювала успішне завершення сесії».

Позивач зазначав, що така інформація є недостовірною та перекрученою, а її поширення ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. Вважає, що автор статті, викривляючи ситуацію що відбулась на сесії, демонструє неповагу як до його гідності так і до його виборців, яких він представляє у районній раді. Зокрема, у статті автор наголошував, що через відсутність позивача під час голосування спеціалісти центру інклюзивної освіти не змогли б приступити до роботи. Також автор статті наголошує, що через позивача були б «розчаровані» 37 жителів району та їх сім`ї, які б не отримали матеріальну допомогу. Окремо підкреслює, що таку допомогу районна рада надає важкохворим людям, які невідкладно її потребують, і бувають випадки коли ця допомога не застає таких людей, нажаль, уже в живих.

Також вказував, що в заключній частині засідання він по виробничій потребі покинув сесійну залу, однак це було заздалегідь, до того як залу покинув ОСОБА_5 . Крім того, зазначав, що крім нього та ОСОБА_5 сесійну залу покинуло чотири особи, однак у своїй статті ОСОБА_2 жодного слова про це не написав і жодного прізвище не назвав.

Позивач вважає, що перекручені у статті факти є штучно сфабрикованими, а така недостовірна і спотворена інформація підірвала його репутацію в очах виборців. Крім того, поява цієї статті негативно вплинула на його самопочуття і здоров`я, почалися душевні переживання, які він змушений був лікувати.

Посилаючись на зазначене, просив задовольнити його позов.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що розміщена в газеті «Зоря Надгориння» інформація є оціночними судженнями, не перевищує межі допустимої критики, не виходить за рамки суспільної моралі, оскільки висловлена у формі, яка не принижує гідність, честь, не носить характеру завідомо неправдивих відомостей та не є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесено із порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати, та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що опублікована газетою інформація є недостовірною і неправдивою, зокрема, вважає неправдивими твердження щодо того хто перший вийшов із сесійної зали. Заперечує проти того, що був відсутній кворум, вказував, що розглядалось не два, а чотири питання. Також вказував, що депутат ОСОБА_11 не був хворий і знаходився в гаражі, а не вдома.

Апелянт не погоджується з висновком суду, що опублікована в газеті інформація є оціночними судженнями, зазначивши, що в даному випадку висловлювання містять конкретні фактичні дані, наклеп та образу для нього.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в газеті «Зоря Надгориння» за НОМЕР_1 опубліковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2» за підписом ОСОБА_2 , в якій висвітлено події, що відбувались під час 39 чергової сесії Ізяславської районної ради, де з поміж іншого зазначено «На жаль, після того, як депутати в своїй більшості не підтримали багато чого із сказаного ОСОБА_5 , він, а за ним і колега по фракції ОСОБА_1 залишили сесійний зал. Після цього відсутність належної кількості депутатів в залі унеможливлювала успішне завершення сесії. Залишалося чисто технічно затвердити графік роботи комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр», з тим, щоб спеціалісти центру могли приступити до роботи. І, як завжди, наприкінці сесії депутати мали проголосувати за надання матеріальної допомоги, на яку цього разу чекали 37 жителів району. Щоб вийти із ситуації і не розчаровувати людей, зателефонували до депутата районної ради ОСОБА_11 , який в цей час хворів та перебував вдома. Оскільки проживає він неподалік, то погодився прийти. Це й дало змогу прийняти рішення з останніх питань порядку денного і завершити сесію.».

В наступному номері газети «Зоря Надгориння» за НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3 опубліковано поправку щодо черговості залишення сесійної зали депутатами ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

За правилами частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі "Лінгенс проти Австрії").

Згідно із частинами четвертою, сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції N 1165(1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя.

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі.

У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації зазначено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції.

Встановивши, що ОСОБА_1 є депутатом Ізяславської районної ради Хмельницької області, суд першої інстанції вірно застосував положення статті 277 ЦК України, встановив фактичні обставини справи та прийшов до правильного висновку, що інформація, про спростування якої пред`явив вимоги ОСОБА_1 не підлягає визнанню недостовірною, оскільки така інформація стосується позивача, як публічної особи та його професійної діяльності на посаді депутата Ізяславської районної ради Хмельницької області, а тому він повинен бути готовим до неї, оскільки межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою. Поширена відповідачами інформація про позивача є неприємною для нього, однак вона не виходить за рамки суспільної моралі. Інформацію висловлено у формі, яка не принижує гідність, честь чи ділову репутацію, не носить характеру завідомо неправдивих відомостей, не є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк