Ухвала

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 357/13503/16-ц

провадження № 61-29337св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня

2017 року у складі судді Ярмола О. Я. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 червня 2017 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Березовенко Р. В.,

Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінинси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позовна заява мотивована тим, що 06 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 16-07-Ип/40, згідно з умовами якого, позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 23 900,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 14,5 % річних, строком до 05 червня 2012 року.

На забезпечення зобов'язань за кредитним договором 06 вересня 2007 року між

ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_9 укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований у реєстрі за № 4741,4742, за умовами якого відповідачі як іпотекодавці передали в іпотеку банку як іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,0 кв. м, жилою - 28,9 кв. м, яка складається з двох жилих кімнат.

Позивач, вказує, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість не сплачена, а тому позивач має право ставити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за банком.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «БАНК «Фінанси та Кредит» просило у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором, яка станом на

05 червня 2015 року становить 2 174 207,65 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на зазначене нерухоме майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Виселити відповідачів із квартири, що передана в іпотеку.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що факт оплати в січні 2015 року в рахунок погашення боргу 77,00 доларів США не перериває перебіг позовної давності, оскільки він сплив у листопаді 2011 року та заборгованість станом на 05 червня 2012 року, тобто, на кінець дії строку складала 17 976,44 доларів США, та всі інші платежі, здійснені позичальником ОСОБА_4 після визначеного терміну сплати, не мають правового значення, оскільки банк повинен звернутися до суду за захистом свого порушеного права протягом трьох років із дня коли у нього, як кредитора, виникло право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відхилено. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У серпні 2017 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 10 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 червня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у пункті 3.2 кредитного договору зазначено, що позичальник зобов'язався повернути кошти у строк до 05 червня 2012 року, а згідно із умовами пункту 7.3 кредитного договору, останній діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, тобто у кредитному договорі чітко визначений термін дії, що нерозривно пов'язаний виключно з подією повного виконання зобов'язань за ним, а не з подією настання 05 червня 2012 року, про що помилково дійшов висновку суд в оскаржуваному рішенні. Крім того, у пункті 4.2 кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються до моменту їх повернення на позичковий рахунок, тобто сторони передбачили право позивача нараховувати відсотки до повного повернення коштів, тому, відсутні підстави вважати, що після 05 червня 2012 року позивач втратив право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, оскільки боржник не повернув їх на умовах, зазначених у кредитному договорі і далі продовжує користуватися ними.

У січні 2018 року від ОСОБА_4 надійшли заперечення на касаційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»,у яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану касаційну скаргу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області

від 27 червня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик