Справа № 331/661/19
Провадження № 2 /331/751/2019
22 березня 2019 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Жукової О.Є.
за участю секретаря - Качан К.К.
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька,
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд за межі України до Італійської республіки та в інші країни Шенгенської згоди (країни Євросоюзу ) у період з 01.04.2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року в супроводі матері ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, а також просила надати їй дозвіл або її представникові оформлювати документи для вищезазначеного тимчасового виїзду дитини.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який на теперішній час розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Раніше відповідач надавав дозвіл на виїзд малолітнього сина за кордон, однак на теперішній час зв'язок з батьком дитини втрачений, будь-яке спілкування відсутнє, тому позивачка вимушена звернутися до суду з вказаним позовом, оскільки виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку як особистості.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2019 року провадження по справі відкрите.
11 березня 2019 року позивачка надала суду уточнену позовну заяву , в якій уточнила період надання їй дозволу на виїзд неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України, а саме з 01.04.2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини .
У вступному слові представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав викладених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, відзив на позов не надав, в зв»язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Суд вислухавши вступне слово представника позивача , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2є позивачка , а батьком ОСОБА_3.
Малолітня дитина народилася в Італійській Республіці, в м. Кастель Вольтурно. Дитина зареєстрована громадянином України , що підтверджено довідкою Генерального Консульства України в Неаполі.
Позивачка та відповідач припинили спільне проживання. Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.09.2015 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано .
Довідкою про склад сім»ї підтверджено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з матір»ю за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачка, з метою матеріального забезпечення родини виїхала на роботу за кордон і на даний час офіційно проживає та працює в Республіці Італія, що підтверджується Посвідкою на проживання № НОМЕР_1.
Малолітня дитина ОСОБА_4на даний час є неповнолітнім , проживає з батьками позивачки.
Добровільно вирішити питання про надання дозволу на виїзд дитини закордон відповідач відмовився.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі осіб, уповноважених ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».
За змістом Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції держави-учасницi забезпечують право дитини не розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадкiв, коли компетентнi органи згiдно з судовим рiшенням визначають, що таке розлучення необхiдне в якнайкращих iнтересах дитини. Ч.2 ст. 10 Конвенції визначає, що дитина, батьки якої проживають у рiзних державах, має право пiдтримувати на регулярнiй основi, за виключенням особливих обставин, особистi вiдносини i прямi контакти з обома батьками. 3 цiєю метою i вiдповiдно до зобов'язання держав-учасниць за пунктом 2 статтi 9 держави-учасницi поважають право дитини та її батькiв залишати будь-яку країну, включаючи власну, i повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну дiють лише такi обмеження, якi встановленi законом i необхiднi для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моралi населення або прав i свобод iнших осiб, i сумiснi з визнаними в цiй Конвенцiї iншими правами.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, передбачають, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд можливий лише у випадку: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців; свідоцтва про народження дитини, виданого компетентним органом іноземної держави, що не містить відомостей про батька дитини, легалізованого або засвідченого апостилем, а також без будь-якого додаткового засвідчення у випадках, передбачених міжнародним договором України.
Вказані у пп.2 п.4 Постанови випадки не можуть бути застосовані стосовно позивачки та її дитини. Тому, за відсутності у позивачки нотаріально посвідченої згоди відповідача, із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі виїзд разом з нею дочки на відпочином закордон є неможливим.
В силу ст.7, 150, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією Українита Конвенцією про права дитини, а батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Відповідач діями, що спрямовані на відмову добровільно вирішити питання про видачу дозволу на виїзд дитини закордон, безпідставно зловживає своїми правами та діє всупереч інтересам дитини.
На підставі наведеного, враховуючи обставини справи та інтереси неповнолітнього ОСОБА_4, зважаючи на необхідність періодичних виїздів дитини за кордон для нерозривного спілкування з матір'ю, відпочинку, оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, суд приходить до висновку про необхідність надання дозволу на виїзд дитини без згоди та супроводу її батька, в супроводі матері або осіб, уповноважених нею.
Керуючись 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька задовольнити.
Надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України, а саме в Італійську Республіку та в інші країни Шенгенської угоди (країни Євросоюзу) у період з 01.04.2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року без дозволу (згоди) та супровіду батька дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Дозволити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, або її офіційному представникові, без дозволу (згоди) батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України, а саме в Італійську Республіку та в інші країни Шенгенської угоди (країни Євросоюзу) у період з 01.04.2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Повний текст судового рішення складений 27 березня 2019 року.
Суддя: