Справа № 202/2943/19
Провадження № 2/202/1592/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 жовтня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Нечепуренко А.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно: квартира АДРЕСА_1 ; Ѕ частка квартири АДРЕСА_2 . Відносно квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 було складено заповіт від 21 серпня 2001 року на ім`я ОСОБА_3 . Інше спадкове майно, а саме - Ѕ частка квартири АДРЕСА_2 заповітом не охоплено. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_2 - відповідач по справі та позивач - онука померлої, як спадкоємець п`ятої черги за законом. Відповідач по справі із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Після смерті ОСОБА_4 , у встановлений законодавством шестимісячний строк позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кононенко С.А. із заявою про прийняття спадщини, про що у спадковому реєстрі вчинено відповідний запис, та позивачем 21 липня 2017 року отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 .

З метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 позивач в березні 2018 року знову звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кононенко С.А.

Ѕ частка квартири АДРЕСА_2 після смерті (ІНФОРМАЦІЯ_3) ОСОБА_5 належить ОСОБА_4 на праві спадкування за заповітом від 21.11.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської нотаріальної контори, та зареєстрованого в реєстрі за №2.4401. Так, ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , шляхом вступу в управління та володіння майном протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, що підтверджується знайденими у ОСОБА_4 документами на право власності Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 , технічний паспорт, ощадної книжки на ім`я ОСОБА_5 , заповіт ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_4 , інші особисті речі ОСОБА_5 . Проте ОСОБА_4 за життя не отримала у встановленому законом порядку правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 . Просила суд: встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відкрилася після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 14 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

11.06.2019 року ОСОБА_3 подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказала, що 10 травня 2019 року вона отримала Постанову приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко С.А. від 04.05.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Так, зі змісту постанови від 04.05.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій вбачається, що приватним нотаріусом при розгляді заяви про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом було встановлено невідповідність прізвища спадкоємця, а саме: в усіх поданих документах - свідоцтві про смерть та інших документах значиться прізвище ОСОБА_3 , а в заповіті, посвідченому 27.11.1986 року вказано прізвище спадкоємця ОСОБА_4 , без зазначення будь-яких інших ідентифікаційних даних. Вважає, що в заповіті від 21.11.1986 року прізвище спадкоємця як ОСОБА_4 замість ОСОБА_4 та по батькові ОСОБА_4 замість ОСОБА_4 зазначено помилково, при перекладі з російської мови на українську. Просила суд: встановити факт належності бабусі ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу - заповіту, складеного померлою ОСОБА_5 21.11.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2-4401 на ОСОБА_4 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 року витребувано з Шостої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та від приватної нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко С.А. належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_11 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16 вересня 2016 року, виданого Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1130. На день смерті ОСОБА_4 залишилося наступне спадкове майно: квартира АДРЕСА_1 та 1/2 частка квартири АДРЕСА_2 .

Спадкоємцем першої черги після її смерті є син ОСОБА_2 та спадкоємцем п`ятої черги є онука ОСОБА_3 .

Згідно із Заповітом Серії АЕВ № 849429 від 21 серпня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Криворотько В.М., зареєстрованого в реєстрі за №4-4693, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_3 належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до спадкової справи №1/2017, заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко С.А., до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини 03 березня 2017 року звернулася ОСОБА_3 .

В судовому засіданні встановлено, що підтверджено копією спадкової справи, син померлої - відповідач по справі ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 не звертався та зареєстрованим за місцем реєстрації померлої не був.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко С.А., зареєстрованого в реєстрі за №535, на підставі заповіту, посвідченого Криворотько В.М., державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори 21 серпня 2001 року за реєстровим №1-4693, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1993 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 28 жовтня 1993 року №И-2657, та зареєстроване в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та записано в реєстрову книгу №81п за реєстровим №5.

Постановою приватного нотаріуса Дніпровськогоміського нотаріального округу Кононенко С.А. від 04 травня 2019 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 . Зазначено, що 26 квітня 2019 року до нотаріуса звернулася ОСОБА_3 з тим, що вона знайшла заповіт, посвідчений 27.11.1986 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-4401, в якому заповідачем є ОСОБА_5 , а спадкоємцем ОСОБА_4 , та подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті спадкоємця, а саме - на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів 25 квітня 1996 року на підставі розпорядження від 25 квітня 1996 року №3/739-96. Нотаріусом були здійснені перевірки в Спадковому реєстрі про наявність заповіту та відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з витягом №5598980 від 26.04.2019 року зі Спадкового реєстру інформація відсутня, а згідно з витягом №55985989 від 26.04.2019 року зі Спадкового реєстру (інформація підтвердила наявність зареєстрованого заповіту посвідченого 27.11.1986 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-4401). Встановлено, що спадкова справа №1/2017 заведена 17.01.2017 року після померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в усіх поданих документах, а саме: свідоцтві про смерть та інших документах значиться прізвище ОСОБА_3 , а в заповіті посвідченому 27.11.1986 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим №2.4401 вказано прізвище спадкоємця ОСОБА_4 , без зазначення будь-яких ідентифікаційних даних. У зв`язку з тим, що невідповідність прізвища спадкоємця в заповіті, свідоцтво видати неможливо. Необхідно встановити факт, що має юридичне значення, у зв`язку з невідповідністю прізвища спадкоємця в заповіті.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №322, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 , виданим 15 березня 2018 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

За життя ОСОБА_5 належала Ѕ частка квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 25 квітня 1996 року виданим Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №3/739-96 від 25 квітня 1996 року за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Згідно з заповітом від 21.11.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Яворською Л.А. за реєстровим номером 2.4401 ОСОБА_5 заповідала все належне їй майно ОСОБА_4 .

Відповідно до Листа Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 22.07.2019 року за №2505/01-16, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право власності не видавалося.

Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно у заповіті від 21.11.1986 року зазначено прізвище спадкоємця, як ОСОБА_4 , замість ОСОБА_4 .

Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_2 від 15.03.1963 року, актовий запис №606 серія НОМЕР_4 , російською мовою зазначено прізвище матері « ОСОБА_4 ».

Отже, судом встановлено, що при складанні заповіту допущено помилки при перекладі з російської мови на українську, тому суд доходить висновку, що факт належності правовстановлюючого документу заповіту складеного на ім`я ОСОБА_4 таким, що складений на ім`я ОСОБА_4 .

Щодо заявлених позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.534 ЦК України ( в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його ( не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) України визнається що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, що підтверджується знайденими у ОСОБА_4 документами на право власності Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 , технічний паспорт, ощадної книжки на ім`я ОСОБА_5 , заповіт ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_4 , інші особисті речі та підтверджено в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 , як співвласником квартири АДРЕСА_2 .

Виходячи із вищевикладеного, позовні вимоги позивача в частині встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з ч. 1,2 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийнятті.

За змістом ст. 1265 ЦК України, уп`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

В судовому засіданні встановлено, що спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_4 її син, відповідач по справі, - ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Позивач ОСОБА_3 (до одруження ОСОБА_3 ), яка є рідною донькою відповідача та онукою померлої та є спадкоємцем п`ятої черги, після смерті ОСОБА_4 , у встановлений законодавством шестимісячний строк звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини.

Оскільки позивач позбавлена можливості отримати на Ѕ частину квартири (як на спадкове майно) свідоцтво про право на спадщину за законом через нотаріальну контору, а тому свої спадкові права вона може захистити лише в судовому порядку у відповідності зі ст. ст. 4,5 ЦПК України та ст. 16 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та такі, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат по ст.141 ЦПК України, то відповідно до заяви позивача, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 , ст. ст. 15,16,1218,1258,1261,1264, 1268,1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 141, 259, 263-265, 293,315 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт належності бабусі ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу - заповіту, складеного померлою ОСОБА_5 21.11.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2.4401 на ОСОБА_4 .

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відкрилася після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 28 жовтня 2019 року.

Суддя Л.П. Слюсар