Справа № 463/1534/18 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/3047/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справі:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар Фейір Х.

з участю представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача Козак О.В., Гвоздінського І.Х., представника третьої особи Сало О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу № 452/1571/18-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 12 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Садівничого кооперативу «Дружба-3», третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про встановлення земельного сервітуту,-

в с т а н о в и в :

26 березня 2018 року позивач ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до відповідача про встановлення земельного сервітуту.

Позовні вимоги мотивує тим, що йому належить на праві власності земельна ділянка №16, площею 0,0516 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на АДРЕСА_1. Право власності підтверджується договором купівлі-продажу від 22.12.2016р. Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача площею 0,1568 га. кадастровий номер НОМЕР_2, яка передана Садівничому кооперативу «Дружба-3» у власність на підставі Ухвали Львівської міської ради №652 від 26.06.2003р. та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3. Вказані земельні ділянки розташовані таким чином, що через земельну ділянку Садівничого кооперативу пролягає прохід до земельної ділянки позивача. На момент перевірки вхід було зачинено металевими воротами. Будь-яким іншим чином позивач не може потрапити до своєї ділянки, доступ до неї можливий тільки через в'їзд по АДРЕСА_1. Позивачем було надіслано кооперативу заяву з пропозицією укласти договір про встановлення земельного сервітуту з долученим проектом договору, однак садівничий кооператив не надав згоди на його укладення, натомість на загальних зборах членів кооперативу від 19.08.2017р. був затверджений проект договору про встановлення земельного сервітуту на зовсім інших умовах, що порушує права позивача на користування своїм майном. Іншого способу доступу до своєї ділянки як встановлення земельного сервітуту у нього немає.

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та необґрунтованим. Звертає увагу, що відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження заперечень на позов, а суд відмовив у позові лише на підставі пояснень відповідачів та дійшов висновку, що у кожного власника земельної ділянки є ключ від металевої брами , а отже позивач має доступ до земельної ділянки. Однак суд не звернув уваги на пояснення позивача про те, що повноцінне використання позивачем земельної ділянки без встановлення сервітуту є неможливим, що підтверджується Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки наданим Головним управлінням Держгеокадастру у Л/о від 07.02.2018 року №76-ДК/1015/АП/09/01/-18. В даному акті зазначено, що вхід через АДРЕСА_1 є безальтернативним, а доступ до зазначеної земельної ділянки можливий лише через проїзд (земельну ділянку НОМЕР_2). Іншого проходу, проїзду крім через в'їзд по АДРЕСА_1 до земельної ділянки ОСОБА_6 немає. Стверджує, що ключа від вхідних воріт у позивача немає, можливість вільно користуватися майном, яке належить на праві власності відсутня. Звертає увагу, що намагався врегулювати спір в досудовому порядку, однак відповідач не надав змістовної відповіді на пропозицію та не встановив суму оплати за користування земельною ділянкою. Зазначає, що суд жодним чином не мотивував неврахування як доказ Ухвалу Львівської міської ради «Про надання у власність садівничому кооперативу «Дружба-3» земельної ділянки на АДРЕСА_1, в якій зазначено, що така передається у власність для загального користування(проїзди). Враховуючи наведене, встановлення сервітуту є можливим та таким, що не завдаватиме значної шкоди вказаній ділянці та не суперечитиме її цільовому призначенню. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач по справі СК «Дружба-3» відповідно до вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України надіслав суду Відзив на апеляційну скаргу.

У Відзиві представник відповідача зазначає, що з огляду на цільове призначення спірної земельної ділянки встановлення земельного сервітуту з метою прокладення нової лінії електропередач, зв»язку, трубопроводів, встановлення будівельних риштувань, складування будівельних матеріалів суперечить здійсненню садівництва та призведе до порушення інтересів членів кооперативу. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представників відповідача Козак О.В. та Гвоздінського І.Х., заслухавши думку представника третьої особи Сало О.О. на підтримання доводів апеляційної скарги в частині підтримання позову щодо надання доступу позивачу до земельної ділянки, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивачу по справі ОСОБА_6 належить на праві власності земельна ділянка №16 площею 0,0516 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на АДРЕСА_1.

Право власності позивача на земельну ділянку підтверджується договором купівлі-продажу від 22.12.2016 року. (а.с.9-12) та Витягом із Державного земельного кадастру (а.с.13). У Договорі купівлі-продажу земельної ділянки зазначено її цільове призначення - для колективного садівництва. Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача площею 0, 1568 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка передана СК «Дружба-3» у власність на підставі Ухвали Львівської міської ради № 652 від 26.06.2003 року та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4.

Вказані земельні ділянки розміщені таким чином, що через земельну ділянку СК «Дружба-3» влаштований прохід, проїзд до земельної ділянки позивача по АДРЕСА_1.

Позивач надсилав СК «Дружба-3» пропозицію щодо укладення договору про встановлення земельного сервітуту (а.с.22-23), однак такої згоди не отримав. Основною умовою згідно пояснень представників відповідача є вступ позивача ОСОБА_6 у Садівничий кооператив, чого останній не бажає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем відповідно до вимог ст.12 ЦПК не доведено, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції.

Відповідно до Ухвали Львівської міської ради № 652 від 26.03.2003 року «Про надання у власність садівничому кооперативу «Дружба-3» земельної ділянки на вул. Низовій у м.Львові» встановлено, що земельна ділянка передається у власність для загального користування (проїзди). Згідно п.2.3 Ухвали кооператив зобов»язаний забезпечити цілодобовий доступ до існуючих на території ділянок інженерних мереж для їх ремонту та обслуговування, дотримуватись правил використання земель в охоронній зоні згідно із вимогами інженерних служб міста і не чинити перешкод при будівництві нових. ( а.с. 18).

Згідно з ч.4 ст. 35 Земельного кодексу України (далі ЗК) до земель загального користування садівничого товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування.

Судом першої інстанції не взято до уваги Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об»єктом земельної ділянки, складений Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області від 07 лютого 2018 року № 76-ДК/1015/АП/09/01/-18.

У відповідності до вказаного Акту земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,1568 га на праві власності належить СК «Дружба-3» (, цільове призначення-для загального користування (проїзди), фактично являє собою Y- подібну систему проїзду (проходу) до земельних ділянок, розміщених на території СК «Дружба-3» та має один вхід на ділянці між будинками по АДРЕСА_1. На момент перевірки вхід зачинено металевими воротами. Периметр території СК «Дружба-3» обмежено суміжними землекористувачами, огорожею та урвистим рельєфом в південній частині масиву. Отже, із зазначеного вище встановлено, що доступ до земельної ділянки ОСОБА_6 можливий лише через проїзд земельної ділянки кадастровий номер якої НОМЕР_2. Іншого проходу, проїзду, крім в»їзду по АДРЕСА_1 до земельної ділянки ОСОБА_6 немає, чого відповідачем не заперечується. Пояснення представника відповідача Гвоздінського І.Х., який є головою кооперативу про наявність ключів до брами у всіх власників земельних ділянок заперечується позивачем.

Сторонами не заперечується, що власник земельної ділянки вправі побудувати на власній земельній ділянці садовий будиночок площею до 50 кв.м, але не більше 120 кв.м.

Відповідно до ст. 401 ч.1 Цивільного кодексу України (далі ЦК) право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Частина 1 ст. 402 ЦК передбачає можливість встановлення сервітуту договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем вживалися заходи для встановлення сервітуту у позасудовому порядку, зокрема, ОСОБА_6 надсилав пропозицію укласти договір про встановлення земельного сервітуту та до заяви було додано проект Договору в 3-х примірниках від 06.06.2017 року ( а.с.149-154), однак згоди не було досягнуто про що свідчить лист-відповідь голови правління СК «Дружба-3» за вих. № 13-17 від 16.06.2017 року. (а.с.154).

Повторне звернення позивача з проектом договору про встановлення земельного сервітуту 03.08.2017 року через поштове відділення ( а.с. 174-175).

Із доданих до матеріалів справи відповідей СК «Дружба-3», а саме: від 04.09.2017 р., від 31.10.2017р., 18.11.2017р., 08.12.2017 року підтверджується, що позивач намагався вирішити питання земельного сервітуту на договірній основі, однак його пропозиції відхилялися, підтверджень на витрати по утриманню проїзду та його освітлення не надано.

Згідно роз»яснень постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02. 2014 року в силу вимог ч.3 ст. 10 ЦПК саме позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки, що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до ч.3 ст. 402 ЦК він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови.

Статтею 404 ЦК визначено правові підстави користування чужою земельною ділянкою, яке полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладення та експлуатації лінії електропередачі, зв»язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Стаття 99 ЗК, яка визначає перелік видів права земельного сервітуту, передбачає наявність сервітуту на право прокладення та експлуатації ліній електропередачі, зв»язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій.

Отже, спростовуються заперечення відповідача щодо неможливості прокладення лінії електропередачі, зв»язку, трубопроводів, встановлення будівельних риштувань, складування будівельних матеріалів.

Статтею 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Отже, встановлення земельного сервітуту з огляду на вище викладене є можливе при виготовленні технічної документації на виконання певних робіт та сприятиме власнику у повноцінному володінню, користуванню та розпорядженню його земельною ділянкою.

За статтею 319 ч.ч.1-3 ЦК власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За змістом ст. 41 ч.7 Конституції України, ст.. 319 ч.4-5 ЦК власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч.7 ст. 319 ЦК діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов»язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи вище зазначене, право власності особи не є абсолютним та не може бути обмеженим для реалізації прав іншим особам.

Одним із обмежень права власності є встановлення права користування чужою земельною ділянкою- земельний сервітут.

Беручи до уваги вище встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, а відтак апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з ст. 376 ч.1 п.3, 4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.3,4, 3834 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 12 листопада 2018 рокускасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити.

Встановити на користь ОСОБА_6 (сервітуарій) земельний сервітут щодо земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 площею 0,1568 га(кадастровий номер НОМЕР_2 відповідно до Плану меж земельної ділянки встановленого Державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 наступні земельні сервітути:

-право проходу та проїзду на велосипеді, транспортному засобі по наявному шляху(дороги),згідно Плану меж земельної ділянки встановленого Державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3;

-право прокладання на свою земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) нових ліній електропередачі при наявності технічної документації та експлуатації наявних ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів;

-право прокладати на свою земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) водопровід через наявний шлях, згідно Плану меж земельної ділянки встановленого Державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, право приєднання до наявних мереж водопостачання, які перебувають у власності Садівничого Кооперативу «Дружба-3» відповідно до технічних умов та технічної документації;

-право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою будівництва/ремонту будівель та споруд на земельній ділянці Сервітуарія (кадастровий номер НОМЕР_1);

-земельні сервітути встановлюється відносно земельної ділянки: площею 0,1568 га, кадастровий номер НОМЕР_2, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться у власності Садівничого Кооперативу «Дружба-3» для загального користування (проїзди) (Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, зареєстрований 27.01.2004 р. у Книзі записів реєстрацій державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02:04:438:00017), яка передана у власність Садівничого кооперативу «Дружба- 3» на підставі Ухвали Львівської міської ради №652 від 26.06.2003 р.;

-сервітути, встановлюються для забезпечення можливості функціонування земельної ділянки Сервітуарія ( кадастровий номер НОМЕР_1 );

-сервітути зберігають чинність у разі переходу до інших осіб права власності, користування чи володіння земельною ділянкою, щодо якої вони встановлені, та/або земельної ділянки Сервітуарія;

-встановлення земельних сервітутів не призводить до позбавлення Власника земельної ділянки прав володіння, користування та розпорядження нею;

-власник зобов'язується шляхом встановлення земельного сервітуту, забезпечити Сервітуарію (членам його сім'ї, виконавцям послуг, робіт, особам, які відпочивають у Сервітуарія ) можливість проходити та проїжджати на велосипеді або на транспортному засобі по наявному шляху (дорозі) в будь-який час доби та року;

-сервітуарій зобов'язується здійснювати речові права на користування чужою річчю (земельний сервітут) на засадах добросовісності та добросусідства;

-земельні сервітути, не можуть бути самостійним предметом купівлі-продажу, застави, інших правочинів, та не можуть передаватися будь-яким іншим способом особам, які не є власником земельної ділянки;

-земельні сервітути, є речовим правом Сервітуарія, мають абсолютний характер і підлягають захисту від неправомірних дій невизначеного кола осіб, у тому числі і від Власника майна;

-користування земельними сервітутами є безоплатним.

Власник земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут, має право:

-вимагати від Сервітуарія дотримання вимог земельного, цивільного і іншого законодавства України стосовно користування земельною ділянкою;

-вимагати від Сервітуарія використання земельної ділянки відповідно до цілей встановлення сервітутів.

Власник земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут зобов'язаний:

-не перешкоджати використанню . земельної ділянки в межах встановлених сервітутів;

-гарантувати, що виконавчі державні органи та органи місцевого самоврядування, санітарні, протипожежні, землевпорядні органи, а також органи екологічної безпеки та архітектури не будуть обмежуватись стосовно доступу до земельної ділянки для виконання їх обов'язків в межах їх повноважень;

Сервітуарій має право:

-приступати до використання земельної ділянки після державної реєстрації Сервітутів;

-вимагати усунення перешкод, які виникають при використанні земельної ділянки на яку встановлено земельний сервітут;

-користуватися безоплатно та у відповідності з діючим порядком інженерними комунікаціями Власника (володільця) земельної ділянки згідно технічних умов та технічної документації.

Сервітуарій зобов'язаний:

-не чинити дій, що можуть привести до погіршення якісних характеристик екологічного стану землі.

Сторони зобов'язані дотримуватися правил добросусідства.

Покращення стану земельної ділянки, проведені Сервітуарієм, підлягають відшкодуванню згідно норм цивільного законодавства.

Встановлюється безстроковий земельний сервітут, дію земельного сервітуту може бути припинено за згодою сторін, відмовою від нього Сервітуарію, або в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Перехід права на земельну ділянку (її частину) до іншої особи та / або реорганізація сторони не є підставою для зміни умов та припинення дії встановленого земельного сервітуту.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку передбаченому ст.ст.389-391 ЦПК України .

Повний текст постанови складений 12 квітня 2019 року.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді Т.І. Приколота

Р.В.Савуляк