Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/779/19

номер провадження 2/695/748/19

12 квітня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду від 27.07.2007 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 17 (сімнадцять) грн..

Позивач наполягає, що їх спільна із відповідачем дочка ОСОБА_3 станом на дату подання позову досягла повноліття, а тому аліменти на її утримання не стягуються, разом із тим інша неповноліття дочка сторін по справі ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги від обох батьків. Так з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів із відповідача на користь позивача змінилась економічна ситуація в країні, доходів позивача критично не вистачає для належно утримання дочки, а сплачуваних відповідачем аліментів у розмірі всього 17 грн. не достатньо для її належного матеріального утримання. Відповідач по справі має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дочки у розмірі, який буде достатнім для належного забезпечення потреб останньої.

Оскільки сторонам добровільно домовитися про зміну розміру аліментів не вдалося, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.03.2019 року.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги відповідача визнав частково та не заперечував проти стягнення із нього аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів. Однак зазначав, що заявлені позивачем вимоги про стягнення із нього аліментів не менше 50% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставними, оскільки він не має можливості сплачувати такий розмір аліментів, бо має на утриманні іншу дочку від іншого шлюбу, а також хворих батьків, які є поважного віку. Відповідач заперечуючи позовні вимоги в частині стягнення із нього 50% встановленого законодавством прожиткового мінімуму зазначав також і про те, що він є інвалідом другої групи, а пенсія є його єдиним джерелом доходу, окрім того позивач не надала суду жодних доказів погіршення свого матеріального стану, а тому, на думку відповідача, не довела суду підстав для зміни розміру аліментів.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, якими сторони мотивують свої вимоги приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається із свідоцтва про народження (серії 1-СР №156682 від 08.12.2004 року) ОСОБА_4 народилась 29 листопада 2004 року, а її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно з даними виконавчого листа, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області від 27.07.2007 року, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі 17.0 грн. щомісячних виплат.

Оскільки старша дочка сторін по справі ОСОБА_5 досягла повноліття, аліменти на її утримання, згідно вказаного виконавчого листа, не стягуються.

Таким чином суд вважає доведеним обовязок відповідача по утриманні своєї дочки ОСОБА_7 до досягнення нею повноліття, що встановлено відповідним судовим рішенням.

Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що зобов`язані забезпечувати обоє батьків.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів у звязку із тим, що з часу винесення рішення про стягнення із відповідача аліментів пройшов значний проміжок часу, за який суттєво змінилась соціально-економічна ситуація в країні, ріст цін на продукти харчування, одяг та взуття, а також інші витрати на потреби дітей не потребують додаткового доказування в силу норм ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

Окрім того суд бере до уваги також те, що з відповідача на утримання неповнолітньої дочки стягується всього 17.0 грн., що не може розцінюватися судом як достатній рівень забезпечення неповнолітньої, який, відповідно до норм чинного законодавства, має належно надаватися обома батьками та не може покладатися на одного із них.

Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд враховує, що відповідач по справі позовні вимоги в частині стягнення з нього 1/4 частини всіх доходів відповідача визнав, а тому суд, в силу норм ст. 82 ЦПК України вважає, що обставини зміни розміру та способу стягнення аліментів додатковому доказуванню не підлягають.

Що стосується заперечення відповідача проти стягнення з нього аліментів не менше 50% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином вбачається, що вказаний розмір аліментів встановлений нормою чинного законодавства, як державна гарантія забезпечення прав неповнолітньої на належне її утримання зі сторони одного із батьків, іншу частину прожиткового мінімуму має надавати той із батьків, з ким власне і проживає дитина.

Вирішуючи питання визначення розміру аліментів, які необхідно стягувати із відповідача, суд також враховує, що на його утриманні вже перебуває дочка від іншого шлюбу, що стверджується відповідним свідоцтвом про народження, яке додано до відзиву на позовну заяву. Однак, із аналізу вказаних вище норм чинного законодавства, суд при вирішенні вказаної справи, має врахувати інтереси обох дітей, які мають рівне право на утримання від свого батька.

Суд враховує, що позивач просить стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, але не менше ніж 50% встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 СК України.

Чинним законодавством визначений відповідний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку достатній для забезпечення нормального функціонування дитини з урахуванням соціально-економічної ситуації в країні.

Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Доводи ж відповідача стосовно безпідставності заявлених вимог про стягнення із нього 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд вважає необґрунтованими, оскільки такий розмір визначений нормами чинного законодавства та відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України не може бути меншим.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, вимога позивача про стягнення аліментів у новому розмірі з часу звернення останнього до суду не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до пенсійного посвідчення №491523, відповідач є інвалідом ІІ групи, а тому має встановлені нормами чинного законодавства пільги щодо сплати судового збору.

Оскільки і позивач і відповідач від сплати судового збору звільнені, тому суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору залишити за рахунок держави.

З метою усунення можливих складнощів чи протиріч при виконанні рішень судів про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне виконавчий лист Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.07.2007 року по справі №2-1069/2007 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі 17.0 грн. щомісячних виплат, відкликати на адресу суду, як такий, який втратив юридичну силу.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 10,

ст., ст. 264,265 ЦПК України,

ст. ст. 199, 200 СК України суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення - задовольнити частково.

Змінити розмір і спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку з доходу відповідача.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.07.2007 року по справі №2-1069/2007 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі в розмірі 17.0 грн. щомісячних виплат, відкликати із відділу державної виконавчої служби після набрання цього рішення законної сили.

Витрати по оплаті судового збору залишити за рахунок держави.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя Середа Л.В.