ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3124/18
Провадження №2/477/423/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника служби у справах дітей - Литвинчук О.І.,

у підготовчому судовому засіданні по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Вітовської райдержадміністрації Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився її онук ОСОБА_4 , батьком якого є син позивачки - відповідач ОСОБА_2 , а матір`ю відповідач

ОСОБА_3.З моменту народження онук зареєстрований та мешкає з нею (позивачкою) в АДРЕСА_1. Її син ОСОБА_2 також зареєстрований у вказаному будинку, але участі у вихованні, утриманні, догляді сина ОСОБА_5 не приймає. В її будинку з`являється періодично.

Мати хлопчика - відповідач ОСОБА_3 також мешкала у цьому будинку з її сином, але в 2016 році поїхала до Російської Федерації, залишивши дитину, і більше до неї не поверталася.

З метою її розшуку вона звернулася до Вітовського ВП, та від працівників даного відділу поліції отримала дані про їх спілкування із ОСОБА_3 за допомогою мережі Інтернет, при цьому ОСОБА_3 повідомила, що не має наміру повертатися до свого сина. Долею хлопчика вона не цікавиться, участі в його вихованні та утриманні не приймає, стосунків із ним не підтримує. Оскільки відповідачі злісно ухиляються від виконання своїх батьківських прав, то для захисту інтересів дитини та визначення його статусу і можливого подальшого офіціального опікування над ним, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала в межах доводів позовної заяви. Вказувала, що вона єдина турбується про онука ОСОБА_5 , його батьки так і не змінили свого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків. В березні ОСОБА_3 прибула на Україну, приїхала до неї та прожила біля місяця, а 15 квітня 2019 року знову виїхала за межі України. На її прохання залишитися із сином не відреагувала.

Відповідачем ОСОБА_2 06 лютого 2019 року до суду подана заява про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Також у своїй заяві ОСОБА_2 вказував, що ОСОБА_3 з 2016 року з дитиною не проживає, про нього не турбується, матеріально не забезпечує (а.с. 63-64). В судові засідання відповідач не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належно.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належно (а.с.88). Відповідач подала до суду заву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 до неї про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 визнала, просила про розгляд справи за її відсутності (а.с. 87).

Враховуючи наведене, суд вважає можливим розгляд справи без участі відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Представник служби у справах дітей Вітовської райдержадміністрації вважає, що заявлений позов відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_5 , який з народження виховується бабусею ОСОБА_1 , в той час як батьки хлопчика ОСОБА_2 та ОСОБА_3 участі в його вихованні, матеріальному утриманні, опікуванні ним не приймають, до долі дитини байдужі. Також пояснила, що з ОСОБА_3 була проведена бесіда та з`ясовувались підстави залишення нею сина, пропонувались заходи та допомога у вирішенні її проблем з приводу підготовки документів з отримання дозволу на проживання в Україні, натомість така бесіда результатів не дала, ОСОБА_3 виїхала з України, заливши сина.

Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю останнього є позивач ОСОБА_1 (а.с. 12).

За даними копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини є ОСОБА_2 , громадянин України та ОСОБА_3 , громадянка республіки Вірменії (а.с. 13).

Відповідно даних Воскресенської селищної ради від 30.11.2018 року та відомостей будинкової книги, малолітній ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в будинку бабусі ОСОБА_1 (а.с. 15-19).

Згідно постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07.04.2015 року, Жовтневим районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в лютому 2015 року порушувалося питання про примусове видворення ОСОБА_3 за межі України, у чому судом було відмовлено у зв`язку з великим строком вагітності ОСОБА_3 , що мала ознаки патології та таке видворення загрожувало її здоров`ю (а.с. 20-21).

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до поліції з приводу ухилення її сина ОСОБА_2 та його співмешканки ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків по відношенню до їх малолітнього сина - ОСОБА_5, та за наслідками проведеної перевірки було встановлено, що ОСОБА_3 в 2016 році виїхала до Російської Федерації до своїх родичів. В подальшому в соціальних мережах «Інтернет» повідомила, що не повернеться до свого сина (а.с. 22).

За даними характеристики за місцем мешкання, ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає. Має сина - ОСОБА_5 , 2015 р.н. , але участі у вихованні сина не приймає (а.с. 28.)

Згідно акту обстеження умов проживання кандидата в опікуни ОСОБА_1 від 15.11.2018 року, остання проживає у власному будинку із онуком ОСОБА_5 , 2015 р.н. Батько хлопчика ОСОБА_2 разом з ними не проживає близько 1,5 роки, мати дитини не проживає з сім`єю з 2016 року (а.с. 30).

За даними акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 27.12.2018 року, ОСОБА_1 мешкає у власному будинку, в якому облаштовано всі зручності, в помешканні охайно, прибрано. З нею проживає онук ОСОБА_5 , 2015 р.н. Мати онука - ОСОБА_3, покинула сина, залишивши дитину на бабусю ОСОБА_1 та її цивільного чоловіка ОСОБА_2 Онуком опікується бабуся ОСОБА_1 , якою для дитини створені всі належні умови виховання, навчання та розвитку. Дитина відвідує дитячий садок (а.с. 29).

За даними копії довідки завідуючої амбулаторії смт.Воскресенське, лікуванням, вакцинацією та вихованням малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 займається бабуся ОСОБА_1 (а.с. 31).

Відповідно до копії рішення виконкому Воскресенської селищної ради від 23.11.2018 року, сім`я ОСОБА_1 була взята під соціальний супровід як така, що перебуває у складних життєвих умовах (а.с. 33).

За даними копії рішення №82 від 23 листопада 2018 року виконком Воскресенської селищної ради вирішив про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх сина ОСОБА_5 , 2015 р. н . (а.с. 32).

За даними Висновку Вітовської районної державної адміністрації від 20.12.2018 року, підтверджено вище вказані обставини, вирішено про доцільність позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 36).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у його постанові від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Враховуючи викладене, з пояснень учасників справи та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку, що вище вказані обставини свідчать про ухилення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків по вихованню, утриманню, забезпеченню здорових умов розвитку та життя свого малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які покинули сина, байдуже ставляться до його долі, участі в його утриманні та вихованні не приймають, не зважаючи на прийняті заходи щодо належної батьківської поведінки відповідачів, останні свого ставлення до сина не змінили. За такого, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, є обґрунтовані підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав, та що таке рішення відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_5 .

Частиною 3 ст. 166 СК України зазначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Як встановлено в ході розгляду справи, з народження, тобто з 2015 року малолітній ОСОБА_5 проживає та виховується бабусею ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, відповідно до приписів ст.ст. 257, 258 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідачів на користь ОСОБА_1 на утримання їх сина - ОСОБА_5 .

У відповідності до частини 2 статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів суд допускає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", на користь держави з відповідачів підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. за вимогою про стягнення аліментів, та на користь ОСОБА_1 в сумі 704,80 грн. - за вимогою про позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав у відношенні їх малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Жовтневим ВР УМВС України в Миколаївській області 28.02.2006 року, код платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , код платника податків НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_1 , на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/ 4 (одної четвертої частини) усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 27 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка не має на території України місця реєстрації та проживання, паспорт громадянки Вірменії НОМЕР_4 , виданий 12.06.2014 року, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , код платника податків НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_1 , на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/ 4 (одної четвертої частини) усіх видів її доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 27 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., тобто з кожного по 352 грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., тобто з кожного по 384 грн. 20 коп. (рахунок 6001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 , код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу - судовий збір).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 16 квітня 2019 року о 13-05 год.

Суддя Л.М. Семенова