БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/2064/18
провадження № 2/361/289/19
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Петришин Н.М.

за участю секретаря Плиси В.О.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про накладення стягнення на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що товаришував з ОСОБА_5, який часто звертався за допомогою до позивача. У 2006 році ОСОБА_5 звернувся до позивача із проханням допомогти і запропонував оформити на позивача договір дарування домоволодіння та скласти заповіт на земельні ділянки. Оскільки право власності на земельні ділянки ОСОБА_5, які він отримав як паї після реформування КСП, не було оформлені, а виготовлення правовстановлюючих документів мало коштувати 3 115 грн., тому ОСОБА_5 погодився оформити на вказану суму договір позики із позивачем, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 18 квітня 2006 року. На даний час цей борг виріс до 20 тисяч гривень.

Так як ОСОБА_5 не мав можливості виконати свої зобовязання за договором, то запропонував скласти заповіт на користь позивача щодо земельних ділянок (паїв). На протязі життя позивач постійно надавав фінансову допомогу ОСОБА_5, яка на день смерті перевищила 12 000 грн., 05 листопада 2017 року ОСОБА_5 помер. Позивач звернувся до нотаріальної контори із вимогою кредитора про погашення заборгованості, проте отримав від нотаріуса відмову із розясненням прав. Також позивач звертався до спадкоємця ОСОБА_3 із вимогою про погашення боргу одним платежем, однак вона відмовилась від виконання зобовязань.

У позові позивач просить: накласти стягнення на майно спадщини ОСОБА_3, що складається із земельних ділянок, право власності яких підтверджена державними актами на площу 0, 7879 га, кадастровий номер: :04:006:0093 та площею 0, 3676 га з кадастровими номерами: :03:003:0073, :02:008:0067, на користь ОСОБА_1

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

У відзиві за позовну заяву представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що згідно договору позики від 18 квітня 2006 року, позичальник ОСОБА_5 зобовязувався повернути позику у строк до 18 квітня 2011 року. Тобто строк позовної давності за вимогою про погашення боргових зобовязань за вказаним договором минув 19 квітня 2014 року, тому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 доводи позову підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Також пояснили, що на момент розгляду справи заборгованість за договором позики зросла, тому загальний борг ОСОБА_5 перед ОСОБА_1 становить близько 30 000 грн. Заперечували проти доводів сторони відповідача про пропуск строку позовної давності, вважаючи, що такий строк має обраховуватись з дня смерті спадкодавця. Просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення за договором позики, а доводи позивача про існування інших боргових зобовязань ОСОБА_5 є безпідставними та недоведеними.

Представник третьої особи Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області до суду не зявився, направивши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 05 листопада 2017 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК №421024. (а.с 92)

28 листопада 2017 року Броварською районною державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа до майна померлого 05 листопада 2017 року ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_3, яка прийняла спадщину за заповітом, посвідченим 11.12.2015 року за р. № 1083 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_7, згідно якого померлий заповів їй все своє майно.

30 листопада 2017 року ОСОБА_1 подав до Броварської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 08 серпня 2006 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за р. № 2664, згідно якого ОСОБА_5 заповів йому земельні ділянки 0,7879 га кадастровий номер :04:006:0093, земельної ділянки площею 0,3676 га кадастрові номери :03:003:0097, :02:008:0067.

13 лютого 2018 року до Броварської районної державної нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_1, як кредитора спадкодавця ОСОБА_5, який зазначив кредитну заборгованість, яка рахується за спадкодавцем в сумі 20614 грн. 87 коп. відповідно до договору позики, посвідченого 18.04.2006 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6, та витрати, які були використані на виготовлення ним правовстановлюючих документів на його майно та забезпечення життєдіяльності ОСОБА_5

У листі завідувача нотаріальної контори №528/02-14 від 15.02.2018 року, адресованому ОСОБА_3 та ОСОБА_1, розяснено, що заповіт, посвідчений 11.12.2015 року за р. № 1083 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_7, скасував заповіт, посвідчений від імені померлого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_8 08 серпня 2006 року за р. № 2664. Отже, ОСОБА_1 не має права на спадкування на земельні ділянки 0,7879 га кадастровий номер :04:006:0093, земельної ділянки площею 0,3676 га кадастрові номери :03:003:0097, :02:008:0067. (а.с. 11)

Крім того, у цьому ж листі запропоновано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вирішити питання щодо погашення в безспірному порядку кредитних зобовязань.

Отже, спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є відповідач ОСОБА_3

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач просить накласти стягнення на майно спадщини ОСОБА_3, посилаючись на те, що спадкодавець ОСОБА_5 не повернув кошти згідно договору позики від 18 квітня 2006 року у розмірі 3 115 грн., та на час звернення до суду згідно розрахунків позивача пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за період з 18.04.2011 року по 18.01.2018 року становить 5 437 грн. (а.с. 32).

Так, відповідно до договору позики, укладеного 18 квітня 2006 року, ОСОБА_1 (позикодавець) передає у власність ОСОБА_5 (позичальнику) грошові кошти у розмірі 3 115 грн., а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №2077. (а.с. 4)

Відповідно до пункту 2 Договору позики позичальник зобовязується повернути позику в повному розмірі не пізніше 18 квітня 2011 року.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, відповідно до вищевказаного договору позики ОСОБА_5 взяв у позивача позику та не повернув цю позику у строки, визначені договором, тобто порушив взяті на себе зобовязання.

Проте, відповідач вважає, що позивач пропустив строк позовної давності щодо повернення боргу за договором позики, тому подав до суду заяву про застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності, тобто просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо пропуску позивачем строків позовної давності, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно із ч. ч. 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові .

Отже, строк виконання зобовязання за договором позики настав 18 квітня 2011 року, саме з цього часу позивач дізнався про його порушене право на повернення боргу за цим договором. До суду не надано ніяких доказів, які б підтверджували продовження строків повернення боргу чи повернення ОСОБА_5 частини боргу після настання строків виконання зобовязання. Також, як встановлено в судовому засіданні, позивач не предявляв вимог до спадкодавця про повернення боргу у судовому порядку.

Враховуючи ті обставини, що трирічний строк з моменту порушення права позивача ОСОБА_1 на повернення боргу минув 19 квітня 2014 року, а позов предявлений до суду у квітні 2018 року, тобто за межами строку позовної давності, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про накладення стягнення на спадкове майно в межах боргу та пені за договором позики (8 552, 87 грн.) у звязку із пропуском строку позовної давності.

Також, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 2006 року він надавав ОСОБА_5 фінансові і матеріальні послуги, вартість яких відповідно до записів позивача становить більше 12 000 грн.

Так, до матеріалів справи наданий рукописний текст, складений позивачем, де він перелічив додаткові витрати по догляду за ОСОБА_5 (а.с. 13), надані квитанції про оплату земельного податку із записами про те, що платник ОСОБА_5, платив ОСОБА_1 (а.с. 14-16)

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували обовязок спадкоємців ОСОБА_5 відшкодувати понесені ОСОБА_1 витрати по догляду за ОСОБА_5

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним витрат по догляду за ОСОБА_5 чи оформлення якихось правовстановлюючих документів.

Посилання позивача на ті обставини, що ним надавались такі фінансові послуги ОСОБА_5 в рахунок того, що останній складе заповіт на земельні ділянки (паї) на користь ОСОБА_1 є безпідставними та жодними доказами не доведеними. Проте, навіть якщо між позивачем та ОСОБА_5 були якісь усні домовленості щодо оформлення земельних ділянок та складення заповіту на користь ОСОБА_1, такі домовленості не створюють обовязку спадкоємців ОСОБА_5 на відшкодування витрат ОСОБА_1 по догляду за спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, враховуючи викладені обставини, відсутні підстави для звернення стягнення на спадкове майно на користь позивача.

Таким чином, заслухавши учасників судового процесу, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про накладення стягнення на спадкове майно для погашення боргу спадкодавця за договором позики задоволенню не підлягають за пропуском строку позовної давності та в іншій частині у звязку із недоведеністю та безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. ст. 256, 257, 259, 266 ЦК України, ст.ст. 133, 134, 137, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про накладення стягнення на спадкове майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1., Київська обл., 07413.

Відповідач: ОСОБА_3, НОМЕР_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2., Київська обл., 07413.

Третя особа: Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, адреса місцезнаходження: б-р Незалежності, буд. 39, м. Бровари, Київська обл., 07400.

Суддя Н.М. Петришин