Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2019 Справа №607/8191/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Білецької Ю.Ю.

представника позивача Братівника І.В.

представника відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що згідно Договору кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2007 року (далі - Договір) ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_2 грошові кошти, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 27 000,00 дол. США, зі сплатою 12,5 процентів річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.05.2017 р. Майновими поручителями за виконання договору кредиту позичальником ОСОБА_2 є ОСОБА_3 згідно Договору поруки № 770/43-94-07 від 29.05.2007 року, та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (іпотекодавці) відповідно до умов Договору іпотеки від 29.05.2007 року про передачу в іпотеку банку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 17 га, що розташована на території с. Ступки, Тернопільського р-ну, Тернопільської обл. та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, і ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,75 га, що розташована в АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 ну АДРЕСА_3 Тернопільської АДРЕСА_4 ., які належать Іпотекодавцям на праві приватної власності.

У порушення умов договору, позичальник ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 05.05.2016 року загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Укрсоцбанк» становить 402 929, 48 грн., із них: 292 162,46 грн заборогованість по тілу кредиту, що еквівалентно 11 595,92 доларів США за курсом НБУ; 17 909,81 грн проценти за користування кредитом, що еквівалентно 710,84 доларів США за курсом НБУ; та 92 857,21 гривень нарахованої пені за несвоєчасне повернення кредиту та нарахованих процентів.

В порядку досудового врегулювання спору 03.02.2016 року банком було направлено позичальнику та поручителю та іпотекодавцям письмову вимогу про погашення заборгованості, однак на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Тому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2007р. в загальній сумі 402 929,48 грн.

Крім того просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 17 га, що розташована на території с. Ступки, Тернопільського р-ну, Тернопільської обл. та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, і ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,75 га, що розташована в АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 ну АДРЕСА_3 Тернопільської АДРЕСА_4 ., які належать Іпотекодавцям на праві приватної власності, для задоволення вимог банку за договором кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2007р. в загальній сумі 402 929,48 грн., шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною 402 929,48 грн.

Також покласти на відповідачів судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 29.07.2016 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

13.03.2016 року представник відповідачів Бурко О. ОСОБА_6 . подав суду заперечення на позовну заяву в якій зазначив що умови кредитного договору передбачають автоматичний обов`язок Позичальника достроково повернути всю суму кредиту разом із нарахованими відсотками за користування кредитом у випадку настання умов, встановлених договором. З розрахунку заборгованості, наданого представником ПАТ «Укрсоцбанк» разом з матеріалами позовної заяви, вбачається, що починаючи з 10 листопада 2011 року кредит знаходиться у прострочці. З врахуванням вищенаведених умов договору, через 60 днів з вказаного моменту, а саме, - починаючи з 10 січня 2012 року у ОСОБА_7 виникло договірне зобов`язання по поверненню протягом одного робочого дня всієї суми отриманого ним кредиту в повному обсязі та нарахованих процентів за фактичне користування грошовими коштами, а також по сплаті договірних штрафів та пені. Відповідно, починаючи з 10 січня 2012 року у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав кредитора за договором і відповідно до ст.261 ЦК України, почався перебіг позовної давності за кредитним договором. Оскільки позичальник ОСОБА_2 , починаючи з 10 листопада 2011 жодних платежів на погашення кредиту не вносив, вважає, що позовну заяву було подано ПАТ «Укрсоцбанк» в 2016р. з пропуском строку позовної давності.

Також вважає, що з пропуском строку позовної давності за основним зобов`язанням питання в кредитора відповідно до імперативної норми ст.266 ЦК України позовна давність спливла і відносно додаткової вимоги до майнових поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Крім того вказує на те, що строк виконання основного зобов`язання було змінено на 10 січня 2012 року, то з цього моменту в позивача виникло право на звернення з вимогами до поручителя, проте у встановлений законом 6-місячний строк банк не пред`явив вимог до поручителя, відтак порука припинилася законом, що є самостійною підставою для відмови у позові до фінансового поручителя.

Посилаючись на вищенаведене просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

31.05.2019 року представник позивача подав заяву про уточнення прохальної частини позову в якій просить:

- стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2007р. в загальній сумі 402 929,48 грн.

- Звернути на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,17 га, що розташована на території с. Ступки, Тернопільського АДРЕСА_5 -ну, Тернопільської обл. та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,75 га, що розташована в АДРЕСА_1 . Ступки АДРЕСА_2 ., які належать Іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого Тернопільським районним відділом земельних ресурсів, кадастровий номер НОМЕР_3 та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) - державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 , виданого Ступківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення від 30.06.1999р., для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за Договором кредиту№770/38-191-07 від 29.05.2007р., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленої незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» позов підтримав з підстав і мотивів вказаних у позовній заяві та просить позовні вимоги задовольнити в обсязі що викладені в заяві 31.05.2019 року, заяву представника відповідачів, щодо пропуску банком строку позовної давності вважає безпідставною, оскільки позичальником вносилися кошти на погашення кредиту протягом 2013-2014 років, що підтверджується відповідними заявами на переказ готівки, а тому з кожним внесеним платежем строки позовної давності переривалися.

Представник відповідачів в судовому засіданні просить відмовити в його задоволенні з підстав та мотивів викладених у відзиві на позов, вважає, що банком пропущено строк позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно Договору кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2007 року (далі - Договір) Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», надає ОСОБА_2 грошові кошти, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 27 000,00 дол. США, зі сплатою 12,5 процентів річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.05.2017 р.

Відповідно до п.1.1. Договору погашення Кредиту буде здійснюватись рівними частками в розмірі 225,00 дол. СІІІА згідно графіку, не пізніше 10 числа кожного місяця.

Згідно п. 3.3.5 Договору, позичальник зобов`язаний суворо дотримуватись положень Договору.

За мовами п. 3.3.7 Договору, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за використаня Кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 цього Договору та комісії в розмірах та в порядку передбачених цим Договором.

Відповідно п.3.3.8 Договору, позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному розмірі погашати кредит, із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. п.1.1. цього Договору.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 що випливають з кредитного договору, 29.05.2007 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», укладено Договір поруки №770/43-94-07, згідно якого ОСОБА_3 , взяла на себе зобов`язання в повному обсязі відповідати солідарно за виконання умов договору кредиту позичальником ОСОБА_2 .

3 метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Договором кредиту, Кредитор (Іпотекодержатель) та фізичні особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (іпотекодавці) уклали іпотечний Договір без номеру від 29 травня 2007 року, згідно якого іпотекодавці передали в іпотеку банку земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 17 га, що розташована на території с. Ступки, Тернопільського р-ну, Тернопільської обл. та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,75 га, що розташована в АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 ., які належать Іпотекодавцям на праві приватної власності.

Згідно вимог п. 2.4.3. Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_8 , зобов`язання, Позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Позивач в повному обсязі виконав умови кредитного договору та надав позичальнику ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 27000 дол. США, що підтверджуються заявою на видачу готівки №191 від 29 травня 2007 року.

Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», 14.06.2010 року перейменовано в Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК».

У позовнй заяві позивач зазначає, що 07.09.2015 року позичальнику ОСОБА_2 , поручителю ОСОБА_3 направлялася вимога про погашення простроченої заборгованості за кредитом, яка залишилась без реагування, однак в матеріалах справи копія вказаної вимоги, як і докази її направлення відсутні.

03.02.2016 року Банк направив позичальнику ОСОБА_2 , поручителю ОСОБА_3 та іпотекодавцям ОСОБА_4 , ОСОБА_9 письмові вимоги за № 08.206-297/96-1491 про усунення протягом 30 (тридцяти) календарних днів порушень вимог кредитного договору, а саме необхідності погашення простроченої заборгованості за кредитним договором в розмірі 11004,62 дол. США, з яких 7995,92 дол. США прострочена заборгованість по тілу кредиту, та 3008,70 дол. США прострочена заборгованість за процентами.

Вказана вимога залишилась без реагування і заборгованість за кредитним договором ОСОБА_2 погашена не була.

Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 05.05.2016 року загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Укрсоцбанк» становить 402 929 48 грн., із них: 292 162,46 грн заборогованість по тілу кредиту, що еквівалентно 11 595,92 доларів США за курсом НБУ; 17 909,81 грн - проценти за користування кредитом, що еквівалентно 710,84 доларів США за курсом НБУ; та 92 857,21 гривень нарахованої пені за несвоєчасне повернення кредиту та нарахованих процентів.

В матеріалах справи містяться платіжні документи зокрема, заява на переказ готівки №FJВ017 від 26 грудня 2013р.; заява на переказ готівки №FJВ 41 від 16 січня 2014р.; заява на переказ готівки № FJВ028 від 19 березня 2014р.; заява на переказ готівки № FJВ 05 від 24 квітня 2014р.; заява на переказ готівки № FJВ098 від 12 червня 2014р.; заява на переказ готівки № FJB025 від 29 серпня 2014р.; квитанції на здійснення валютно-обмінних операції № FJВ 096 від 12 червня 2014р.; заява на переказ готівки № 12279553 від 18.07.2014 року; квитанція № FJB 022 від 29.08.2014 року про здійснення валютно-обмінної операції; заява на переказ готівки № FJB 025 від 29.08.2014 року.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 1051/1052/16-22 від 30.03.2017 року вбачається, що підписи від імені ОСОБА_2 у таких документах: заяві на переказ готівки № FJB 017 від 26 грудня 2013; заяві на переказ готівки № FJB 41 від 16 січня 2014; заяві на переказ готівки № FJB 028 від 19 березня 2014; заяві на переказ готівки № FJB 05 від 24 квітня 2014; заяві на переказ готівки № FJB 098 від 12 червня 2014; квитанції на здійснення валютно-обмінних операції № FJB 096 від 12 червня 2014; заяві на переказ готівки № 12279553 від 18.07.2014 виконано ОСОБА_3 . Підписи від імені ОСОБА_2 у наданих на експертизу документах заяві на переказ готівки № FJB 025 від 29 серпня 2014 року; квитанції № FJB022 від 29.08.2014 про здійснення валютно- обмінної операції виконано ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 51 від 20.12.2018 року вбачається, що документально погашення позичальником ОСОБА_2 прострочених платежів за кредитним договором №770/38-191-07 від 29.05.2007 року, після 10.11.2011 року не підтверджується. З наданих на дослідження матеріалах справи - починаючи з 10.04.2009р. з боку позичальника ОСОБА_2 мало місце прострочення платежів погашення кредиту, наприклад: відповідно до п.1.1 Договору кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2007р., щомісячна сума погашення тіла кредиту становить 225,00 дол. США, і до 10.04.2009р. необхідно було погасити суму 225,00 дол. США, а відповідно до вищезазначеного Розрахунку вимог банку 10.04.2009 р. було погашено 197,44 дол. США, тобто недоплата становить 27,56 дол. США і являється прострочкою платежу.

З вказаного експертного висновку також вбачається, що наявні в матеріалах справи Заяви на переказ готівки, і які зазначені вище, містять дані про зарахування коштів на рахунки НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , 3739 та 2909 з призначенням платежу - «внесення готівки на рахунки фізичних осіб» або «внесення готівки для погашення кредиту» без зазначення номеру кредитного договору який погашається. Про відкриття Чубко О.І. рахунків НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , або 3739 та 2909 для зарахування коштів для погашення кредиту в Договорі кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2007р. - не зазначено. Відповідно до зазначених вище Договорів банківського рахунка №778/54-013 від 29.05.2007р. та №778/81-ПП-22 від 03.03.2009р., АКБСР «Украсоцбанк» ОСОБА_2 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_8 та поточний рахунок № НОМЕР_9 .

Відповідно до вимог ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно вимог ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові -дається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином перебіг позовної давності може перериватися лише в межах строку давності, а не після його спливу.

З умов кредитного договору вбачається, що сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі - дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання визначили умови такого повернення коштів, зокрема пунктом 4.5. кредитного договору передбачено у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.8. (сплата процентів), 3.3.9. (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, починаючи з 10 листопада 2011 року кредит знаходиться на прострочці, крім того експертним висновком за результатами проведення судово-економічної експертизи № 51 від 20.12.2018 року встановлено відсутність документального підтвердження погашення позичальником ОСОБА_2 прострочених платежів за кредитним договором №770/38-191-07 від 29.05.2007 року, після 10.11.2011 року, а відтак оскільки останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснив 10 листопада 2011 року, тому, за визначенням пункту 4.5. договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, а саме починаючи з 11 січня 2012 року.

Суд критично оцінює посилання представника позивача на переривання строків позовної давності шляхом внесення позичальником ОСОБА_2 коштів на погашення кредиту протягом 2013-2014 років виходячи з наступних встановлених судом обставин:

ПАТ «Укрсоцбанк» на ім`я ОСОБА_2 були відкриті поточні рахунки на підставі договорів: Поточний мультивалютний рахунок № НОМЕР_8 згідно договору банківського рахунку №778/54-013 від 29 травня 2007року.; Поточний мультивалютний рахунок № НОМЕР_9 згідно договору банківського рахунку №778/81-ПП-22 від 03 березня 2009 року; Поточний рахунок в доларах США №6833 згідно договору банківського вкладу (вклад «Ощадний») №2620//125 від 16 червня 2007р.

Згідно заяви на переказ готівки № FJB 025 від 29 серпня 2014 року ОСОБА_2 вніс готівкові кошти у розмірі 15 доларів США з метою поповнення свого, як він вважав, поточного рахунку.

Згідно квитанції № FJB022 від 29.08.2014 про здійснення валютно-обмінної операції вбачається внесення кошштів ОСОБА_2 на рахунок № НОМЕР_10 , однак між ОСОБА_2 та банком окремого договору банківського рахунка на вказаний рахунок № НОМЕР_10 не укладалося, а готівкові кошти вносились для зарахування на вказаний рахунок у якості депозитного вкладу.

Таким чином відсутні підстави вважати, що вказані ініційовані банківські операції 29 серпня 2014 року переривають перебіг позовної давності, оскільки не свідчать про волю боржника на повне чи часткове погашення заборгованості за кредитним договором.

Крім того згідно висновку судово-економічної експертизи № 51 від 20.12.2018 року, погашення позичальником ОСОБА_2 прострочених платежів за кредитним договором №770/38-191-07 від 29.05.2007 року, після 10.11.2011 року не підтверджується.

Надаючи оцінку навним у матеріалах справи зявах на переказ готівки підписаними ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Частиною 1 ст. 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись за довіреністю.

Для представництва фізичною особою інтересів іншої фізичної особи законом передбачено укладення письмових договорів доручення (довіреностей), що підлягають нотаріальному посвідченню.

В матеріалах справи відсутні документи на підтвердження факту уповноваження ОСОБА_2 на вчинення будь-яких дій щодо укладеного між ним та банком кредитного договору ОСОБА_3 , відтак з огляду на факти, встановлені у висновку судового експерта щодо особи, котра здійснювала періодичні платежі від імені позичальника за період від 26 грудня 2013р. по 18 липня 2014 року, немає жодних підстав вважати, що позичальник ОСОБА_2 виявив волю до вчинення такої дії, наявність котрої необхідна для встановлення факту переривання позовної давності.

Згідно ст. 553 ЦК поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За приписами ст.544 Кодексу у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з умов Договору поруки №770/43-94-07 від 29.05.2007 року укладеного між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вказаний договір діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою, визначених п.п.2.1.1-2.1.3 цього Договору.

Оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено на 10 січня 2012 саме з цього моменту і на протязі 6-ти місяців в позивача виникло право на звернення вимог до поручителя.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, визначеному в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не заявлено вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Оскільки встановлений законом 6-місячний строк пред`явлення вимог до поручителя ОСОБА_2 в даному випадку сплив 11 червня 2012 року (6 місяців від дати виконання основного обов`язку), а у договорі поруки окремого строку дії договору не встановлено, відтак порука припинена законом.

Відтак, здійснюючи несанкціоновано часткові платежі від імені позичальника ОСОБА_2 поручитель ОСОБА_3 діяла вже після презюмованого 4 ст.559 ЦК України припинення договору поруки, відтак не можуть вважатися такими, що переривають позовну давність.

Таким чином суд приходить до висновку, що строк виконання основного зобов`язання було змінено - на 10 січня 2012 саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту порушених прав, однак банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише 27 липня 2016 тобто зі спливом строку позовної давності.

Належних та допустимих доказів вчинення відповідачами відповідних дій, які б свідчили про переривання перебігу позовної давності в межах строку давності, а не після його спливу, суду не подано.

За умови пропуску строку позовної давності за основним зобов`язанням кредитора, вимоги до майнових поручителів врегульовано законом імперативно, зокрема ст.266 ЦК України, згідно якої зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Оскільки суд дійшов висновку про сплив позовної давності до позичальника ОСОБА_2 , в силу вимог ст. 266 ЦК України позовна давність спливла і до вимог заявлених до майнових поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 78, 81, 141, 223, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту №770/38-191-07 від 29.05.2007 року та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 24 червня 2019 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак