Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 591/4910/16-ц

провадження № 61-46155св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А.О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В.М.(суддя-доповідач), Фаловської І.М.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_2,

відповідачі за первісним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест», приватне акціонерне товариство «Сумбуд», ОСОБА_3, управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», державний реєстратор управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Куць СвітланаМиколаївна,

позивач за зустрічним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест»,

розглянув у порядку спрощеного провадження касаційну скаргуОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2018 року в складі головуючого судді Клименко А. Я., та постанову Апеляційного суду Сумської області від 20 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Хвостика С. Г., Левченко Т. А., Криворотенка В. І.,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» (далі - ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест»), приватного акціонерного товариства «Сумбуд» (далі - ПрАТ «Сумбуд»), ОСОБА_3, управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», державного реєстратора управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Куць С. М. та уточнивши позовні вимоги остаточно, просила суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» від 21 серпня 2017 року про відкріплення від ОСОБА_2 об'єкта інвестування - нежитлового приміщення № 54-НЖ, розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним та скасувати рішення, оформлене довідкою ПрАТ «Сумбуд» про 100% виконання обов'язків покупця - ОСОБА_3 від 08 вересня 2017 року щодо нежитлового приміщення № 54 загальною площею 79,13 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 21 серпня 2017 року за № 15, укладений між ПрАТ «Сумбуд» та ОСОБА_3, згідно якого АТ «Сумбуд» передало ОСОБА_3 майнові права на нежитлове приміщення № 54 загальною площею 79,13 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 21 серпня 2017 року до договору купівлі-продажу майнових прав від 21 серпня 2017 року за № 15, укладеною між ПрАТ «Сумбуд» та ОСОБА_3;

- скасувати рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Куць С. М. про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_3 на спірне нежитлове приміщення, а також запис про державну реєстрацію цього права;

- зобов'язати ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» видати ОСОБА_2 довідку про набуття у власність об'єкта інвестування - нежитлового приміщення № 54-НЖ, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за формою, встановленою управителем, передати майнові права на об'єкт нерухомості та внести дані про неї в перелік довірителів, які мають право на отримання у власність закріплених об'єктів інвестування та подати забудовнику АТ «Сумбуд»;

- стягнути з ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» на користь позивача грошові кошти в сумі 24400 грн 95 коп., з яких: 3% річних - 1814 грн 25 коп., пеня - 14702 грн 73 коп., інфляційні втрати - 7883 грн 97 коп.;

- стягнути з ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» на користь позивача компенсацію витрат для приведення об'єкта інвестування у передбачений договором стан в розмірі 10 000 грн (т. 1, а.с. 205-213).

Позов мотивовано тим, що 17 квітня 2015 року між нею та ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» був укладений договір за № 6 про участь у фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ) виду А, за умовами якого вона зобов'язана сплатити кошти в сумі 526 012 грн з метою інвестування в об'єкт будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1), загальною площею 73 кв.м. Станом на 28 грудня 2015 року свої зобов'язання за вказаним договором вона виконала у повному обсязі, сплативши грошові кошти навіть на 3000 грн більше, ніж було передбачено. Внаслідок зменшення загальної площі об'єкта інвестування та зміни умов первісного договору від 27 квітня 2016 року між нею та ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» була укладена додаткова угода за № 1 до вказаного договору, за умовами якої сторонами було зменшено загальну площу об'єкта інвестування до 65,2 кв.м, що відповідало вимогам технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого ДП ПАТ «Сумбуд» проектно-технологічного підприємства «Сумибудпроект». Також позивач послалась на те, що умовами цієї ж додаткової угоди був передбачений обов'язок відповідача у місячний термін після подання заяви перерахувати на рахунок позивачки надмірно сплачені нею кошти в сумі 50 627 грн. На виконання вказаних умов додаткової угоди, позивач 12 травня 2016 року та 13 червня 2016 року зверталась до відповідача із заявами про повернення надлишково сплачених коштів, на що відповідач спочатку відмовив їй у поверненні коштів, але 21 серпня 2018 року повернув їх в сумі 50 627 грн. При цьому, відповідач не видав їй довідку про набуття у власність спірного об'єкта інвестування за формою, встановленою управителем та не передав майнові права на об'єкт нерухомості. У той же час, спірне приміщення було перебудовано, оскільки замість трьох входів було побудовано балкон, був вибитий вхід у під'їзд, тобто, на її думку, нежитлове приміщення було перебудовано у житлове і за рахунок балкона, побудованого на місці трьох входів до приміщення, площа об'єкта будівництва збільшилась на 10 кв.м. Таким чином, як вважає позивач, відповідач не здійснював контроль за забудовником, внаслідок чого змінилися технічні характеристики спірного об'єкта, що було зазначено у додатковій угоді, а саме: площа об'єкта збільшилась з 65,2 кв.м до 73,13 кв.м.

Посилаючись на те, що вказані дії ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» порушують її права за договором, позивач вважала, що відповідач зобов'язаний відшкодувати їй збитки в сумі 10000 грн для приведення об'єкта будівництва у попередній стан, тобто, до площі 65,2 кв.м, яка визначена за додатковою угодою № 1 до договору від 27 квітня 2016 року та робочим проектом ДП ПАТ «Сумбуд» проектно-технологічного підприємства «Сумибудпроект» від 2015 року.

Крім того, відповідач ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» вручило їй лист про відкріплення від неї об'єкта інвестування та повідомило про його реалізацію іншій особі. З урахуванням зазначеного, вона вважає, що відповідач, повернувши їй кошти в сумі 50 627 грн, тим самим, створив заборгованість, яка нібито виникла у неї, чим порушив її право на володіння, користування і розпорядження майновими правами, так як відкріпив її від об'єкта інвестування.

В подальшому, 21 серпня 2017 року забудовник АТ «Сумбуд» уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу майнових прав за № 15 на спірне нежитлове приміщення та додаткову угоду № 1 до цього договору. Також, 08 вересня 2017 року АТ «Сумбуд» видало ОСОБА_3 довідку про 100% виконання обов'язків покупця. На підставі вказаних документів 11 жовтня 2017 року державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у м. Суми було прийнято рішення про державну реєстрацію спірного приміщення за ОСОБА_3, не зважаючи на те, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2017 року було накладено арешт на майнові права спірного приміщення та заборонено ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» видавати іншим особам довідку про набуття у власність об'єкта інвестування. Таким чином, позивачка вважає, що відповідач АТ «Сумбуд» реалізувало її майнові права на користь відповідачки ОСОБА_3 та здійснило розпорядження спірним об'єктом нерухомості, в той час, як ці майнові праві належать їй. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

У серпні 2018 року ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та уточнивши позовні вимоги остаточно просило визнати недійсним укладений 27 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» та ОСОБА_2 договір про участь у ФФБ виду А зі змінами за додатковою угодою від 27 квітня 2016 року.

В обґрунтування зустрічного позову ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» зазначало, що зміст укладеного між товариством та ОСОБА_2 договору про участь у ФФБ від 17 квітня 2015 року не відповідає вимогам Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Типовому договору, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року за № 227, так як не містить усіх істотних умов договору. Крім того, у додатковій угоді до договору від 27 квітня 2016 року невірно вказано загальну площу об'єкта інвестування у розмірі 65,2 кв.м, замість правильних 73,13 кв.м через те, що зменшення площі відбулось в зв'язку із вчиненням ОСОБА_2 самовільної перебудови (перепланування) об'єкта інвестування. Вказані перебудови (перепланування) були виконані ОСОБА_2 за відсутності проекту на будівельні роботи, погодженого з органом місцевого самоврядування та без отримання дозвільного документа на право виконання будівельних робіт. Після того, як об'єкт інвестування було приведено у відповідність до стану, зафіксованого у розробленій забудовником проектній документації, 10 серпня 2016 року було проведено технічну інвентаризацію спірного об'єкта інвестування та визначено його остаточну площу. При цьому, товариство неодноразово повідомляло ОСОБА_2 про помилку в додатковій угоді до договору щодо площі спірного об'єкта інвестування та пропонувало їй укласти додаткову угоду, однак остання на звернення не відреагувала. За вказаних обставин відповідач вважає, що позивачка відмовилась від виконання умов договору щодо здійснення остаточних розрахунків та отримання від забудовника пакета документів для оформлення права власності. Товариство вказало, що повернуло ОСОБА_2 100% сплачених нею коштів за договором. Відтак, ураховуючи, що об'єкт інвестування їй не передавався, тому товариство просило визнати недійсним договір про участь у фонді фінансування будівництва, укладений 27 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» та ОСОБА_2

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2018 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» задоволено. Визнано недійсним договір про участь у ФФБ від 17 квітня 2015 року зі змінами внесеними 27 квітня 2016 року, укладений між ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» та ОСОБА_2 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 20 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 - залишено без змін; рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест».

Рішення суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 643 грн.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» на користь ОСОБА_2 судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2 400 грн.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачка своїми діями фактично відмовилась від подальшого узгодження та виконання досягнутих договором домовленостей, а товариство повернуло в повному обсязі ОСОБА_2 кошти на інвестування будівництва.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в зустрічному позові, апеляційний суд керувався тим, що відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Оспорюваний договір про участь у фонді фінансування будівництва від 17 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» укладений з дотриманням всіх істотних умов, передбачених для даного договору відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Та обставина, що положення оспорюваного договору не були викладені у чіткій відповідності з Типовим договором про участь у фонді фінансування будівництва, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року за № 227, не може слугувати підставою для визнання його недійсним, оскільки це суперечить вимогам статей 203, 215, 638 ЦК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

19 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 20 вересня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та витребувано справу № 591/4910/16-ц із суду першої інстанції.

У листопаді 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест», ПАТ «Сумбуд», ОСОБА_3, управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», державного реєстратора управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Куць С.М. про стягнення грошових коштів, зобов'язання вчинити дії, визнання недійсним договору та скасування запису про державну реєстрацію, та за зустрічним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п'яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її первісного позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухваленні з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що справа не є малозначною, однак суди розглянули вказану справу в порядку спрощеного позовного провадження, що в силу пункту 7 частини першої статті 411 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування судових рішень. Крім того, ОСОБА_2 було заявлено відвід головуючому судді у першій інстанції, який не був розглянутий. Крім того, суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про витребування доказів та призначення судової будівельно-технічної експертизи, що згідно пункту 2 частини третьої статті 411 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень. Суди не врахували, що ОСОБА_2 було оплачено 100% вартості об'єкту інвестування.

Відзив відповідача на касаційну скаргу.

12 листопада 2018 року надійшов відзив управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в якому вони просять касаційну скаргу без задоволення та судові рішення без змін.

11 березня від ОСОБА_3 надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_6, в якому вона просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, судові рішення залишити без змін. Зазначає, що позивачка не була і не є власником нежитлового приміщення загальною площею 85, 1 кв.м. , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 54, її будь якого права власності на вказане приміщення не було зареєстровано у встановленому законом порядку.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 17 квітня 2015 року між ОСОБА_6, як довірителем, та відповідачем ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест», як управителем ФФБ, укладено договір про участь у ФФБ, за умовами якого ОСОБА_6 передала фінансовій компанії кошти з метою інвестування, а відповідач закріпив за нею обраний об'єкт інвестування в об'єкті будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 6-9).

Пунктом 3.1.1 вказаного договору були визначені характеристики об'єкта інвестування: будівельний номер нежитлового приміщення (магазина) - 54 НЖ; поверх - 1; загальна площа - 73 кв.м.

При цьому, пунктом 3.4 вказаного договору сторони передбачили, що загальна площа нежитлового приміщення - 73 кв.м підлягає уточненню за актом інвентаризації БТІ. Запланованою датою введення об'єкта будівництва в експлуатацію вказано 1 квартал 2016 року, яка може варіюватись.

Згідно п. 5.7 договору довіритель не пізніше 10 календарних днів після отримання письмового повідомлення про введення об'єкта будівництва в експлуатацію здійснює остаточні грошові розрахунки за даними обміру БТІ з фінансовою компанією

Вартість об'єкта інвестування на день укладення договору складала 526 012 грн (пункт 5.8 договору).

Графічний план об'єкта інвестування відображений у додатку № 2 до вказаного договору, де загальну площу цього приміщення встановлено у розмірі 73 кв.м (т. 1, а.с. 12).

17 квітня 2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» видало ОСОБА_6 свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва за № 6 (т. 1, а.с. 11).

На виконання умов вказаного договору ОСОБА_6 були внесені кошти до ФФБ в розмірі 529 012 грн, що становить 100% вартості об'єкту інвестування (т. 1, а.с. 13, 14, 15).

21 вересня 2015 року управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації - багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 117-119).

Листом від 27 листопада 2015 року забудовник ПрАТ «Сумбуд» повідомило ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест», що площа спірного нежитлового приміщення складає 65,2 кв.м, тобто є меншою, ніж передбачена пунктом 3.4 договору (т. 2, а.с. 114).

27 квітня 2016 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» укладено додаткову угоду за № 1 до договору про участь у ФФБ від 17 квітня 2015 року, якою змінено загальну площу об'єкта інвестування, зменшивши її до 65,2 кв.м, визначили вартість об'єкта інвестування після обмірів у сумі 423 186 грн, а також встановили обов'язок фінансової компанії перерахувати на рахунок ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 50 627 грн у місячний термін після подання нею заяви з реквізитами, в якості повернення зайво сплачених нею коштів (т. 1, а.с. 10).

У той же час, забудовник ПрАТ «Сумбуд» у листі від 10 серпня 2016 року повідомив управителя ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» про те, що після усунення самочинного перепланування, здійсненого ОСОБА_2, відповідно до технічного паспорта, виготовленого проектно-технологічним підприємством «Сумбуд», фактична площа спірного нежитлового приміщення № 54 по АДРЕСА_1 становить 73,13 кв.м (т. 1, а.с. 94).

08 листопада 2016 року ОСОБА_6 направила на адресу ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» письмову вимогу про передачу їй об'єкта інвестування за договором про уступку майнових прав та надання їй в обмін на свідоцтво про участь у ФФБ довідку, яка має підтвердити її право на отримання у власність об'єкта інвестування за договором інвестування № 6 від 17 квітня 2015 року (т. 1, а.с. 50).

29 листопада 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» листом повідомило ОСОБА_6 про те, що задовольнити її прохання немає можливості у зв'язку з тим, що у додатковій угоді № 1 від 27 квітня 2016 року було допущено помилку щодо площі об'єкта. Також, товариство запропонувало позивачці підписати зміни до договору щодо фактичної площі об'єкта інвестування та доплатити кошти за об'єкт інвестування (т. 1, а.с. 91).

24 лютого 2017 року ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» повторно направило ОСОБА_6 пропозицію про внесення змін до договору інвестування разом з примірниками проекту додаткової угоди № 2 до договору про участь у ФФБ від 17 квітня 2015 року (т. 1, а.с. 92).

При цьому, у пункті 2 проекту додаткової угоди № 2 до договору № 6 зв'язку з приведенням об'єкта у відповідність до проектної документації будівництва та зміною фактичної площі відповідно до технічного паспорта, виготовленого 10 серпня 2016 року, загальна площа спірного нежитлового приміщення становить 73,13 кв.м, у зв'язку з чим вартість об'єкта інвестування після обмірів складає 526 949 грн.

На підставі платіжних доручень від 17 серпня 2017 року ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» перерахувало на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 50 627 грн, як надлишково сплачені, та кошти в розмірі 2 063 грн, як помилково сплачені, відповідно (т. 1, а.с. 178-179).

Разом з тим, листом від 21 серпня 2017 року ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» повідомило ОСОБА_2 про відкріплення від неї об'єкта інвестування - нежитлового приміщення № 54 площею 73,13 кв.м по АДРЕСА_1 у м. Суми у зв'язку з порушенням нею умов договору про участь у ФФБ № 6 від 17 квітня 2015 року, а саме несплатою вимірних одиниць об'єкту інвестування згідно даних технічної інвентаризації унаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 50 627 грн. Цим же листом позивача повідомлено про те, що кошти в сумі 476 322 грн будуть їй повернуті після реалізації вказаного об'єкта (т. 1, а.с. 177).

21 вересня 2017 року ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» перерахувало на рахунок позивачки ОСОБА_2 сплачені нею кошти у рахунок інвестування будівництва нежилого приміщення в розмірі 476 322 грн (т. 1, а.с. 180).

На підставі акта прийому-передачі майнових прав від 21 серпня 2017 року ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» повернуло забудовнику ПрАТ «Сумбуд» майнові права на спірне приміщення (т. 2, а.с. 27).

21 серпня 2017 року між ПрАТ «Сумбуд» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав та додаткову угоду № 1, предметом якого є спірне нежитлове приміщення (т. 2, а.с. 65-68, 69, 70, 71).

08 вересня 2017 року ПрАТ «Сумбуд» видало ОСОБА_3 довідку про 100 відсоткове виконання обов'язків покупця (т. 2, а.с. 64).

08 вересня 2017 року складено акт прийому-передачі спірного нежитлового приміщення ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 63).

На підставі наданих документів, державним реєстратором управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Куць С.М. було проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_3 на спірне нежитлове приміщення (т. 2, а.с. 54-86).

1. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року встановлені загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» при укладенні договору про участь у ФФБ довіритель обирає конкретний об'єкт інвестування з переліку незакріплених за іншими довірителями об'єктів інвестування, що є у пропозиції управителя. Цей об'єкт інвестування управитель має закріпити за довірителем на умовах Правил ФФБ.

За змістом часини четвертої зазначеної статті Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» при закріпленні об'єкта інвестування за довірителем,довіритель бере на себе зобов'язання щодо подальшого внесення коштів до ФФБ, а управитель, за умови виконання довірителем своїх зобов'язань за договором про участь у ФФБ, зобов'язується включити довірителя до переліку довірителів, яким забудовник у подальшому зобов'язаний передати у власність закріплені за ними об'єкти інвестування

Згідно з частиною 11 статті 15 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» після внесення довірителем коштів до ФФБ управитель видає довірителю свідоцтво про участь у ФФБ - документ, що підтверджує участь довірителя у ФФБ.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» після введення об'єкта будівництва в експлуатацію забудовник письмово повідомляє про це управителя та надає дані щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування.

На підставі даних щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування довіритель за поточною ціною вимірної одиниці об'єкта інвестування здійснює остаточні розрахунки з управителем ФФБ та отримує в управителя ФФБ в обмін на свідоцтво про участь у ФФБ довідку за встановленою формою. Ця довідка є документом, що підтверджує право довірителя на набуття у власність закріпленого за ним об'єкта інвестування.

У довідці про право довірителя на набуття у власність об'єкта інвестування обов'язково має бути зазначено, зокрема, характеристики об'єкта інвестування (поверх, кількість кімнат, загальна площа тощо).

Як передбачено вимогами статті 20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», управління майном, яке здійснюється за договором про участь у ФФБ, припиняється у разі відкріплення управителем від довірителя закріпленого за ним об'єкта інвестування за невиконання довірителем своїх зобов'язань за договором про участь у ФФБ.

Управитель відкріплює від довірителя закріплений за ним об'єкт інвестування у таких випадках: відмова довірителя від участі у ФФБ; порушення довірителем графіка внесення коштів до ФФБ, зазначеного у свідоцтві про участь у ФФБ; порушення довірителем інших умов договору про участь у ФФБ.

Отже, вищевказаним Законом визначені умови, за яких відбувається відкріплення об'єкту інвестування від довірителя і такі умови є наслідком порушення довірителем умов договору.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною третьою статті 615 ЦК України внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

ОСОБА_2 на обґрунтування позову зазначала про протиправне та самовільне відкріплення від неї об'єкту інвестування, оскільки нею в повному обсязі виконано обов'язки довірителя за договором № 6 про участь у ФФБ від 17 квітня 20015 року, на підтвердження чого надала довідку № 6/6л-54 від 17 серпня 2017 року про 100-% сплату вартості об'єкту інвестування.

Повідомляючи ОСОБА_2 про відкріплення від неї об'єкта інвестування - нежитлового приміщення № 54 площею 73,13 кв.м по АДРЕСА_1, ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» послалося на порушенням порушення позивачем умов договору про участь у ФФБ № 6 від 17 квітня 2015 року, а саме несплату вимірних одиниць об'єкту інвестування згідно даних технічної інвентаризації унаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 50 627 грн.

Разом з тим, саме така сума коштів була повернута позивачу згідно платіжних доручень ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» від 17 серпня 2017 року у зв'язку із зменшенням загальної площі об'єкту інвестування до 65,2 кв.м, й відповідно зменшення вартості об'єкту інвестування після обмірів до 423 186 грн, що закріплено додатковою угодою № 1 до договору про участь у ФФБ № 6 від 17 квітня 2015 року.

Таким чином, площа спірного об'єкту інвестування відповідно до дійсною додаткової угоди № 1 до договору про участь у ФФБ № 6 від 17 квітня 2015 року становить 65,2 кв.м, вартість якого у 100% розмірі сплачено ОСОБА_2 згідно довідки № 6/6л-54 від 17 серпня 2017 року, що свідчить про повну оплату позивачем вимірних одиниць об'єкту інвестування згідно даних технічної інвентаризації та відсутність з її боку порушень умов договору про участь у ФФБ.

Натомість, площа відкріпленого від позивача у зв'язку із порушенням умов договору про участь у ФФБ об'єкту інвестування становить 73, 13 кв.м.

Вирішуючи спір в частині первісних вимог ОСОБА_2 суди першої та апеляційної інстанцій на зазначене уваги не звернули, не з'ясували дійсну площу спірного об'єкту інвестування та відповідно його вартість, з урахуванням чого не встановили чи були допущені позивачем порушення умов договору про участь у ФФБ № 6 від 17 квітня 2015 року, які могли слугувати підставою для відкріплення від неї об'єкту інвестування та свідчити про законність таких дійвідповідача ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест», а також подальше передання об'єкту інвестування у власність іншій особі, за наявності у позивача ніким не скасованої довідки про 100-% сплату вартості об'єкту інвестування. Посилаючись на здійснення позивачем самочинного перепланування об'єкту інвестування, що призвело до зміни його площі, суди не навели на підтвердження цього жодного належного й допустимого доказу, не містять таких доказів й матеріали даної справи.

При цьому судами попередніх інстанцій необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотань сторони позивача щодо витребування доказів та призначення судової будівельно-технічної експертизи, заявлених з метою визначення дійсної площі збудованого об'єкту інвестування та здійснення його 100% оплати, згідно умов чинного договору про участь у ФФБ та взагалі не враховано, що всі дії пов'язані з відчуженням ОСОБА_3 майнових прав на спірне приміщення відбулися за наявності ухвали суду, якою накладено арешт на вказані майнові права.

Крім того, судом першої інстанції не розглянуто заяву ОСОБА_2 про відвід судді у визначеному статтею 40 ЦПК України порядку, процесуальна ухвала з цього питання не постановлена.

Відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Однак судом першої інстанції вказані вимоги Закону дотримані не були, а справа іншому судді для розгляду відводу передана не була, що згідно частини першої статті 411 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування судових рішень.

Оскільки судом не розглянуто заяву про відвід судді, то відповідно до положень ст. 400 ЦПК України, це є підставою для виходу за межі доводів та вимог касаційної скарги та скасування судових рішень також в частині вирішення зустрічних вимог.

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин рішення суду першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та постановлені з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК Україниє підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2018 року та постанову Апеляційного Сумської області від 20 вересня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С. Ю.Мартєв

В. М.Сімоненко

І. М.Фаловська