ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
Справа № 678/814/19
Провадження № 22-ц/4820/2045/19
УХВАЛА

28 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Старосинявського районного суду від 11 жовтня 2019 року про відмову в задоволені заяви щодо зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Летичівської державної нотаріальної контори Босманової Світлани Цезарівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови, визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Летичівської державної нотаріальної контори Босманова Світлана Цезарівна про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та земельними ділянками,

встановив:

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про зупинення провадження у справі, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, проте апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту виходячи із наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Також, відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до чинного цивільного процесуального законодавства України реалізація права на апеляційне оскарження особи, яка звертається із апеляційною скаргою, передбачає виконання певних вимог щодо порядку апеляційного оскарження.

Так, ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Пунктом 14 частини першої статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Виходячи із положень частини першої статті 353 ЦПК України вбачається, що процесуальним законодавством передбачена можливість апеляційного оскарження окремо від рішення суду лише ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

А згідно пункту четвертого частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 61-19138сво18 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена окремо від такого рішення.

До аналогічних висновків прийшла і Велика Палата Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), у справі № 761/30675/17 (провадження № 14-189цс18) та у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та має бути досягнута пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 07 лютого 1995 року для забезпечення того, щоб суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду стосовно суті спору, є розумним обмеженням, що має на меті запобігти зловживанням процесуальними правами, які призводять до невиправданих зволікань під час розгляду справи, та забезпечити такий розгляд впродовж розумного строку.

Обмеження права на апеляційне оскарження ухвал окремо від рішення щодо суті спору є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Оскільки відмова у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі не входить до вичерпного переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду та можливість її оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду не передбачено статтею 353 ЦПК України, тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 не позбавляється права доступу до суду, оскільки він має можливість викласти аргументи щодо порушення судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ним ухвали в апеляційній скарзі на рішення, що буде ухвалене по суті спору.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 357, 389, 390 ЦПК України суд

ухвалив:

Повернути ОСОБА_1 апеляційну скаргу, подану ним 21 жовтня 2019 року на ухвалу Старосинявського районного суду від 11 жовтня 2019 року про відмову в задоволені заяви про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Летичівської державної нотаріальної контори Босманової Світлани Цезарівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови, визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Летичівської державної нотаріальної контори Босманова Світлана Цезарівна про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та земельними ділянками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк