Справа № 583/4283/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Безрядіної О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.

09.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.08.1998 року його батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який розірвано 16.04.2009 року. Згідно свідоцтва про народження відповідач записаний його батьком.

На даний час він досяг повноліття та навчається на першому курсі Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту Харківської обласної державної адміністрації за професією «Оператор комп`ютерного набору. Секретар керівника (організації, підприємства, установи)» за денною формою навчання, у зв`язку з чим несе витрати на проживання, на проїзд до місця навчання, на одяг та харчування, тому потребує матеріальної допомоги, яку мати самостійно надати йому не має змоги.

Разом з тим, відповідач має постійне місце роботи, працює в НГВУ,працездатний, отримує заробітну плату та являється матеріально забезпеченим, інших утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти на його утримання на час навчання до досягнення ним 23 років.

Посилаючись на викладене позивач просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 09.10.2019 року на період навчання до досягнення ним 23 років.

Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи.

Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.10.2019 року відкрито провадження по справі, визнано справу малозначною та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 31.10.2019 року. Крім цього, відповідачу встановлено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачу ОСОБА_2 17.10. 2019 року вручено копію ухвали про відкриття провадження в справі з копією позову та доданих до нього документів, про що в справі мається письмове повідомлення (а.с.15), відзиву на позов ним не подано, поважності причин його не подачі відповідачем суду не повідомлено у визначений в ухвалі строк, будь яких заяв від нього не надійшло.

30.10. 2019 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про відкладення судового розгляду цивільної справи та продовження процесуального строку, в якому зазначає, що у відповідача виникають сумніви щодо навчання його сина у навчальному закладі, так як він бачив його у розважальних закладах, а також він вважає, що позивач працевлаштований та фактично не навчається у навчальному закладі. Вважає, що позивач не надав суду суттєвих доказів, які дають йому право звертатися до суду з вказаним позовом та для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи вказане клопотання представника відповідача, суд не знаходить підстав для його задоволення виходячи зі слідуючого.

Відповідно до ч. 7 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідач не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, позивачем відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 17.10. 2019 року отримано копію ухвали про відкриття провадження в справі з копією позову та доданих до нього документів (а. с. 15), однак, відповідач чи його представник не обґрунтували поважність причин, з яких він не надав у встановлений судом у відповідності до положень ст. 178 ЦПК України строк відзиву та до клопотання, яке подано до суду 30. 10. 2019 року, не додано належних доказів про неможливість подачі відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання документів станом на 31.10.2019 року. На думку суду, у такий спосіб сторона відповідача недобросовісно користується процесуальними правами та такі дії направлені на зволікання з розглядом вказаної справи, хоч відповідач мав реальну можливість надати до суду в цей же самий строк відповідні докази чи письмові пояснення по суті справи, однак таким правом не скористався та не обґрунтував поважності причин їх неподання у визначений строк з урахуванням категорії справи про стягнення аліментів на дитину у зв`язку з продовженням навчання.

За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність відповідача за наявними матеріалами. Наведене положення відповідає практиці європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та зазначив, що на даний час він є повнолітнім та навчається на бюджетній основі на першому курсі Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту, ним сплачуються кошти за проживання в гуртожитку в сумі 700 грн. на рік, кожні вихідні він приїздить додому та витрачає кошти на проїзд 160 грн., він отримує стипендію в сумі 485 грн. щомісячно, але даних коштів йому не вистачає на проживання, харчування та одяг; мати, з якою він проживає, не взмозі самостійно забезпечити його утримання, графік навчання в нього з 8 год. 30 хв. до 16 год. щодня, крім суботи неділі, не має змоги з урахуванням режиму дня, працювати, а тому потребує матеріальної допомоги батька, до якого і звернувся до суду з вказаним позовом. Просив стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, однак, погоджувався на менший розмір аліментів. Крім того, зазначив, що відповідач є працездатним, працює офіційно, інших утриманців не має.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в справі мається розписка.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому суд вважає, можливим провести розгляд даної справу у відсутність відповідача, його представника, оскільки, доказів про поважність причин неявки відповідача суду не надано, про причини неявки суд не повідомлено, його присутність судом не визнавалася обов`язковою.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом першого курсу Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту Харківської обласної державної адміністрації за професією «Оператор комп`ютерного набору. Секретар керівника (організації, підприємства, установи)» денної форми навчання і навчається з 01 вересня 2019 року за регіональним замовленням. Термін навчання - з 01 вересня 2019 року по 25 січня 2023 року, що підтверджується відповідною довідкою навчального закладу від 27 вересня 2019 року № 01-36/503 (а.с.7).

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.03.1999 року (а.с.4).

З довідки № 161, виданої 28.09.2019 року квартальним комітетом «Дружба» вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

З роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; та у п. 20 зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує те, що позивач навчається на денній формі навчання, навчальний заклад знаходиться в іншому місті, тому необхідні витрати на проїзд та оплату гуртожитку, в той час як відповідач має працездатний вік, має задовільний стан здоров`я, зі слів позивача працює, інших утриманців не має, про що викладено в позові, а будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав.

В той же час суд не приймає до уваги доводи представника відповідача викладені у клопотанні про те, що відповідач має сумніви, що син продовжує навчання, оскільки в матеріалах справи мається довідка з місця навчання позивача від 27.09.2019 року (а. с. 7). Крім того, посилання представника відповідача про те, що позовну заяву нібито відповідач не може прочитати, позовні вимоги позивача йому не зрозумілі, суд також не приймає до уваги, так як копію вказаної позовної заяви відповідачем отримано 17.10. 2019 року, про що в справі мається розписка (а. с. 15), однак, відповідач не скористався своїм правом передбаченим ст. 43, ст. 49 ЦПК України.

Висновок суду.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, виходячи з принципів розумності, справедливості та виваженості, враховуючи стан здоров`я, матеріальний стан сторін, можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, оскільки, протилежного відповідачем суду не доведено, а також враховуючи те, що позивач навчається, форма навчання денна, у зв`язку з чим він не має можливості самостійно заробляти собі на життя, хоча і отримує стипендію, однак власних коштів та коштів матері на оплату проїзду до місця навчання, проживання, харчування та інші життєві потреби йому не вистачає, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька, враховуючи також рівність обов`язків батьків по утриманню дитини, суд приходить до висновку достатнім і справедливим стягувати аліменти на його користь в розмірі 1/4 частини щомісячно від всіх видів заробітку та доходів відповідача, до закінчення ним навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років, такий розмір буде необхідним і достатнім для утримання сина та не порушуватиме балансу інтересів обох сторін.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

На підставі ст.141 ЦПК України, так як позивача було звільнено від сплати судового збору по даній категорії справи, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,5,10-13, 76-81, 141, 247, 258,259, 264, 265, 273,273, 279, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який продовжує навчання, в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання сина, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 09.10.2019 року, які сплачувати на користь ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 768,40 грн. на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено 31 жовтня 2019 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О.Ярошенко