Справа № 461/7014/16-ц
Провадження № 2/461/49/19
УХВАЛА

21.03.2019 Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Городецької Л.М.,

при секретарі Думичі Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Городецької Людмили Миколаївни у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько Кіперське Підприємство «Лео Порто» про визнання недійсним договору купівлі продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько Кіперське Підприємство «Лео Порто» від 29.01.2014 року №29/01/14, -

в с т а н о в и в :

У провадженні судді Галицького районного суду м. Львова Городецької Л.М. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько Кіперське Підприємство «Лео Порто» про визнання недійсним договору купівлі продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько Кіперське Підприємство «Лео Порто» від 29.01.2014 року №29/01/14.

30 січня 2019 року ОСОБА_1 було подано письмову заяву про відвід судді Городецької Людмили Миколаївни від розгляду вищевказаного позову, покликаючись на те, що суддя підлягає відводу та не може обєктивно розглядати вказану справу, так як має упереджене ставлення до сторін по справі. Оскільки, 28 січня 2019 року заявник будучи кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Євген» отримав від товариства лист, в якому було вказано, що 17 травня 2018 року товариство звернулось до Генеральної прокуратури України з заявою про вчинення суддею Городецькою Л.М. кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Як вбачається з витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань, 20 серпня 2018 року відомості щодо вчинення суддею Городецькою Л.М. кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України були внесенні до ЄРДР. Відтак вважає, що сторона по даній справі є заявником у кримінальному провадженні № 0002057, тому є всі підстави сумніватись в неупередженості судді.

Встановлено, що 18 березня 2019 року справа повернулась з Львівського апеляційного суду та передана судді для продовження розгляду 20 березня 2019 року.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи заяви про відвід судді, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Частиною 7 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

У відповідності зі ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності на те підстав (обставин), вичерпний перелік яких визначений ст.ст.36, 37 ЦПК України, що виключає можливість їх розширеного тлумачення.

Зокрема, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо наявні інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості та обєктивності судді.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про субєктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб'єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об'єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати субєктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою субєктивного та обєктивного критеріїв. Щодо субєктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не зявляються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо зявляються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході обєктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією Економічної та ООН від 27.07.2006 №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи або має бути відведений в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Враховуючи викладене, оскільки завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України), з метою недопущення сумніву сторін у справі в об'єктивності та неупередженості судді у розгляді справи, суд вважає необхідним заяву про відвід задовольнити.

Керуючись ст.ст.36, 40, 247, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в :

заявлений відвід ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Городецької Людмили Миколаївни у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько Кіперське Підприємство «Лео Порто» про визнання недійсним договору купівлі продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько Кіперське Підприємство «Лео Порто» від 29.01.2014 року №29/01/14 - задовольнити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М.Городецька