Справа № 452/714/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"22" березня 2019 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі судді Кравціва В.І.,

секретар судового засідання Макаревич Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

та представника відповідача ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 21 березня 2017 року пред`явив до ОСОБА_2 позов про стягнення завдатку у розмірі 180 759,00 грн., сплаченого ним, позивачем, ОСОБА_4 за купівлю квартири АДРЕСА_1 .

У обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилався на те, що 9 вересня 2014 року між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , матір`ю відповідача, укладено договір найму (оренди) житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 і крім того, ОСОБА_4 мала намір продати дану квартиру, оскільки після смерті дочки не могла в ній проживати, а тому вони домовилися, що він, позивач, придбає у неї цю квартиру за 9 000 доларів США, однак правовстановлюючих документів на квартиру ОСОБА_4 йому не пред`являла, але він вважав, що вона є єдиною власницею вказаної квартири.

Щомісяця він сплачував їй гроші, як плату за найм житла, а крім цього частинами сплачував завдаток за купівлю у майбутньому у неї цієї квартири.

Так, згідно відомостей про одержання грошей згідно договору оренди за 2014-2015 роки він сплатив ОСОБА_4 задаток за купівлю квартири гроші в сумі 6 700 доларів США, що згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ станом на 17 березня 2017 року становило 180 759,00 грн.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, через що вони не уклали договору купівлі-продажу квартири і вже після її смерті йому стало відомо, що ОСОБА_4 належала лише Ѕ частина вказаної квартири.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_2 , який спадщину після смерті матері прийняв, оскільки проживав з нею на момент її смерті.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

26 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про зміну підстав позову та посилався на те, що згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Оскільки, договір купівлі-продажу квартири не було укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, то передана ним, позивачем, ОСОБА_4 , грошова сума, яка підлягає стягненню, є авансом, у зв`язку із чим просив стягнути з ОСОБА_2 у його користь аванс у розмірі 180 759,00 грн., який сплачений за купівлю квартири АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали суду від 5 грудня 2017 року до участі у справі залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 .

На підставі ухвали Самбірського міськрайонного суду від 7 березня 2018 року накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , частка у якій належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Мукан І.В. позов не визнав, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 не був укладений, відповідач ОСОБА_2 також не укладав таких договорів та не знав, що мати мала намір продати квартиру. Крім цього, вважає, що підписи матері у договорі найму (оренди) є підробленим.

Третя особа ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин і тому суд постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності третьої особи.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з такого.

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 грудня 2011 року та витягу про державну реєстрацію прав відомо, ОСОБА_4 належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 (а. с. 13, 14).

Із договору найму (оренди) житлового приміщення із правом викупу, укладеного 9 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , вбачається, що наймодавець (орендодавець) ОСОБА_4 надає наймачеві (орендареві) ОСОБА_1 в оренду належну їй на праві власності квартиру, що перебуває у АДРЕСА_2 , строк оренди десять років.

Відповідно до п. 1.7. розділу 1 цього Договору після закінчення строку оренди або в інший погоджений з орендодавцем строк наймач має першочергову можливість в Орендодавця купити найману квартиру.

Пунктом 1.8. цього Договору наймач (орендар) має оплачувати кожен місяць по 400 грн. за проживання не пізніше 15 числа кожного місяця.

Також, пунктами 1.9. розділу 1 та 2.4. розділу 2 вказаного Договору встановлено, що протягом періоду оренди при згоді орендодавця орендонаймач може виплачувати певну суму грошей, яка буде входити у вартість квартири.

Орендар має перевагу придбати орендоване майно у власність шляхом купівлі або за іншими підставами, передбаченим законом, про свій вибір орендар повинен повідомити орендодавцеві за один місяць до закінчення терміну даного договору (а. с. 4-8).

Із відомості про одержання грошей згідно договору оренди (з правом викупу) від 9 вересня 2014 року за квартиру у АДРЕСА_2 , який є додатком до договору найму, вбачається, що у вересні, жовтні, листопаді та грудні 2014 року ОСОБА_1 ОСОБА_4 було сплачено 1600 грн. орендної плати, по 400 грн. щомісячно, та 4 900 доларів США за купівлю у майбутньому вказаної квартири (а. с. 9).

Із відомості про одержання грошей згідно договору оренди (з правом викупу) від 9 вересня 2014 року за квартиру у АДРЕСА_2 , який є також додатком до вказаного договору найму видно, що ОСОБА_1 із січня 2015 року по червень 2015 року сплатив ОСОБА_4 2 400 грн. за найм житла та 1 800 доларів США за купівлю у майбутньому вказаної квартири (а. с. 10).

Із свідоцтва про смерть відомо, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Самборі Львівської області (а. с. 3).

Крім того із відомостей про одержання грошей згідно договору оренди (з правом викупу) від 9 вересня 2014 року за квартиру у АДРЕСА_2 за 2015 - 2016 роки вбачається, що з липня 2015 року плату за оренду житла отримував ОСОБА_2 , про що свідчать його підписи у вказаних відомостях (а. с. 10-11).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2) ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази та брати участь у дослідженні доказів.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час судового розгляду за клопотанням відповідача ОСОБА_2 було призначено почеркознавчу експертизу для встановлення того, чи виконаний ОСОБА_4 підпис у договорі найму (оренди) житлового приміщення із правом викупу, укладеного 9 вересня 2014 року у м. Самборі між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і зобов`язано відповідача ОСОБА_2 надати вільні зразки підпису ОСОБА_4 .

Однак, відповідачем ОСОБА_2 вимогу суду про надання вільних зразків підпису ОСОБА_4 не виконано, у зв`язку з чим експертизу не проведено, а відтак судом розглянуто справу на підставі доказів, наявних у справі.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє посилання відповідача на те, що його мати не укладала з позивачем договору найму (оренди) житлового приміщення із правом викупу квартири по АДРЕСА_2 і у цьому договорі та відомостях про одержання грошей згідно вказаного договору не містяться підписи ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить із такого.

Згідно п. 1) ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Статтею 570 цього Кодексу встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 був укладений попередній договір найму (оренди) житлового приміщення із наступним укладенням договору купівлі-продажу квартири, однак такий не було укладено у зв`язку із смертю ОСОБА_4 і тому зобов`язання, встановлене попереднім договором, є таким, що припинено, а сплачена сума авансу підлягає поверненню позивачу.

За правилами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Щодо стягнення авансу з відповідача ОСОБА_2 суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За правилами ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із відповіді Самбірської державної нотаріальної контори відомо, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не була заведена (а. с. 66).

Із свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) та довідок відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області вбачається, що ОСОБА_4 крім частки у квартирі по АДРЕСА_2 належить на праві власності квартира по АДРЕСА_3 , у якій зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а. с. 14, 17, 143).

Отже, ОСОБА_2 після смерті його матері є таким, що прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України і відповідно до ч. 1 ст. 1282 цього Кодексу зобов`язаний задовольнити вимоги позивача повністю, межі вартості майна, одержаного у спадщину, є достатніми для задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ураховуючи наведене, аванс, сплачений за купівлю квартири, необхідно стягнути у гривнях, за офіційним курсом валют, встановленого НБУ на день постановлення рішення.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 аванс, сплачений за купівлю квартири АДРЕСА_1 , у розмірі 182 575 (сто вісімдесят дві тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 1 825,75 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає у АДРЕСА_2 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Текст повного рішення буде складено 1 квітня 2019 року.

Суддя