ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа № 641/2619/19

Провадження № 22-ц/818/4867/19

Категорія: відшкодування шкоди

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 липня 2019 року у складі судді Онупко М.Ю.,

у цивільній справі №641/2619/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди,-

встановив:

04.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 33160,64 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн., стягнути з відповідача інші понесені затрати в розмірі 2251 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позвоних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 08 жовтня 2018 року внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження, спричинено матеріальну шкоду. Вина відповідача підтверджується постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.12.2018 року.

На замовлення позивача була проведена товарознавча експертиза автомобілю ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 . Згідно висновків експерта матеріальна шкода складає 33160,64 грн.

Позивач звернувся до страхової компанії «Домінанта», в якій зареєстровано цивільну відповідальність відповідача. ТдВ «СТ «Домінанта» неплатоспроможна та її діяльність призупинена. До цього часу шкоду не відшкодовано.

Крім того, позивач посилався на те, що під час ДТП він отримав великий нервовий стрес, що відобразилося на стані здоров`я, окрім того позбавлення його можливості користуватися належним йому автомобілем створює для нього та його сім`ї значні незручності, у зв`язку з чим йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 3000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 червня 2019 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що так як ТДВ «СТ «Домінанта», де була застрахована цивільно правова відповідальність відповідача, перебуває у процесі припинення та не отримує кореспонденцію, у неї не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, так як страховик не мав можливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, її причини та обставини, визначити розмір заподіяної шкоди, а відтак і право вимоги відшкодування такої суми має покладатися на особу, яка завдала збитків.

Відповідно до Звіту експертного автотоварознавчого дослідження № 69С від 11.01.2019 року вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить НОМЕР_2 , 64 (тридцять три тисячі сто шістдесят) гривень 64 копійки. Позивачем також були понесені витрати по сплаті послуг з незалежної оцінки матеріальної шкоди у розмірі 2 000, 00 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Крім того, скаржнику було завдано моральну шкоду яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, порушенням налагодженого стану життя, осквілки вони з дружиною є пенсіонерами, пересування без транспортного засобу видається нам дуже важко. Адже вони обидва мають хронічні захворювання, змушені часто відвідувати заклади охорони здоров`я, а через те, що їх автомобіль є фактично знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вимушені пересуватися на таксі, а для пенсіонерів це є суттєвими витратами.

ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не подала.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України, зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, розглядає справу за апеляційною скаргою в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 , 08 жовтня 2018 року об 11 год. 00 хв., керуючи автомобілем Hyundai Getz, державний номер НОМЕР_3 , біля будинку 54 по вулиці Киргизькій в м. Харкові, виїжджаючи з прилеглої території, не надала дороги автомобілям, які рухались по головній дорозі (вул. Киргизька), в результаті чого, скоїла зіткненні з автомобілем ВАЗ 2107 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п.10.2 Правил дорожнього руху України.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/8107/18 від 13.12.2018 року, відповідача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 гривень, яка відповідно до відмітки суду набрала законної сили 27.12.2018 року (а.с. 7).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №69С від 11.01.2019 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП 08.10.2018 року, складає 33160,64 грн. (а.с.8-14).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що, непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_1 скористався своїм правом та звернувся з позовом про відшкодування шкоди з ОСОБА_2 .

Крім того, матеріали справи не містять даних про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Таким чином,належним і достовірним доказом, який визначає дійсний розмір матеріального збитку при настанні страхового випадку, є висновок експерта авто товарознавчого дослідження № 69 С від 11.01.2019 року, складений відповідно до «Методики товарознавчої експертизи оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої 1335/5/1159 та також «Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, від 12.09.2014 року, у розмірі 33 160 грн. 64 коп.

У зв`язку із зазначеним особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому розмір шкоди у розмірі заявлених позовних вимог 33 160 грн. 64 коп.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Оскільки факт завдання позивачу матеріальної шкоди з вини відповідача було доведено позивачем належними доказами та судом задоволено позовні вимоги щодо відшкодування такої шкоди, то стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. за проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого автомобілю позивача є законними і обґрунтованим.

Однак, колегія суддів відмовляє у задовлені позовних вимог в частині стягнення з відповідача відшкодування поштового відправлення на повідомлення відповідача та страхової компанії, оскільки такі витрати не відносяться до витрат пов`язаних з розглядом справи відповідно до ст. 133 ЦПК України.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема внаслідок отримання особою душевних страждань у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

В даному випадку, факт пошкодження належного позивачу автомобіля доводиться матеріалами справи, не був спростований в ході судового розгляду, що є достатньою правовою підставою для відшкодування моральної шкоди.

За змістом Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, згідно п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи, що внаслідок пошкодження належного йому майна, позивач відчував крайньо негативні емоції, психологічний дискомфорт, пов`язаний з необхідністю здійснювати дії по відновленню свого автомобіля та з урахуванням того, що позивач є людиною похилого віку, що ускладнює його пересування по місту, що призводило незручностей, колегія суддів, з урахуванням принципу співмірності, справедливості та виваженості, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в прозмірі 3000 грн.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог з вирішенням питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.367, ст.368, ст. 371, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381- 384, ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 липня 2019 року скасувати і постановити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 33 160 грн. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 3000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. у якості відшкодування судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 1152 грн. у якості відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий : П.В.Кісь

Судді: О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина