Справа № 200/451/18
Провадження № 2о/200/7/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Кожемяки Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона - ОСОБА_1, разом з членами сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 приватизували квартиру за адресою АДРЕСА_1 та отримали свідоцтво про право власності на житло. У вказаному свідоцтві була допущена помилка у по-батькові заявника, а саме замість «ОСОБА_1» вказано невірне «ОСОБА_1». Вказана помилка є перешкодою в реалізації заявником своїх майнових прав та не може бути виправлена інакше ніж шляхом звернення до суду.

З урахуванням викладеного, заявник просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме - Свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1996 року, виданого на підставі розпорядження Виконкому міської ради народних депутатів від 21.06.1996 року № 2/732-96.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, та призначено справу до слухання у відкритому судовому засіданні.

Заявник та його представник в судове засідання не з'явились, представник заявника надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його та заявника відсутність, вимоги, викладені в заяві, підтримав.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилися, про дату судового засідання повідомлені, причини не явки не повідомили.

Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, щозаявник ОСОБА_1 документована паспортом НОМЕР_2, виданим Бабушкінським РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області 02.11.2015 року, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження - м. Дніпропетровськ.

Згідно паспорту, заявник зареєстрована за адресою АДРЕСА_1

З матеріалів справи вбачається, що дівоче прізвище заявника є ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3. Згідно вказаного свідоцтва про народження, дата народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження - м. Дніпропетровськ.

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 17.10.2015 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, та після реєстрації шлюбу прийняла прізвище - ОСОБА_1.

В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1996 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 21.06.1996 року № 2/732-96, згідно якого квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8.

Як вбачається зі свідоцтва про народження, ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_1.

Таким чином, вбачається розбіжність у написанні по-батькові в свідоцтві про праві власності на житло та інших документах заявника, зокрема в паспорті.

Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для реалізації своїх прав власника.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1, оскільки обставини, на які вона посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, неправильне написання по-батькові заявника Свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1996 року, виданого на підставі розпорядження Виконкому міської ради народних депутатів від 21.06.1996 року № 2/732-96 викликане помилкою, оскільки матеріалами справи достовірно підтверджено, що заявник тривалий час зареєстрована у квартирі, на яку видане вказане свідоцтво про право власності на житло, та наявне документальне підтвердження родинних відносин з іншими особами, які є власниками вказаної квартири згідно свідоцтва, а саме з ОСОБА_4, яка є рідною матір'ю заявника.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_4, виданий Бабушкінським РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області 02.11.2015 року, РНОКПП - НОМЕР_1) правовстановлюючого документу, а саме - Свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1996 року, виданого на підставі розпорядження Виконкому міської ради народних депутатів від 21.06.1996 року № 2/732-96.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску