Провадження № 2-п/263/16/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районній суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючої судді Шевченко О.А.., при секретарі Лапоног Т.Г., заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2А, представників позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментам задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 20 лютого 2013 року по 30 травня 2018 року у сумі 20001,53 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн.

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 04 лютого 2019 року від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментам.

На обґрунтування вимог заяви заявник посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментам задоволені частково, стягнуто з нього на користь ОСОБА_5 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 20 лютого 2013 року по 30 травня 2018 року у сумі 20001,53 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн. Вказане рішення отримано 18 грудня 2018 року поштою. ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення суду від 05 грудня 2018 року, однак таку визнано не поданою та повернуто заявнику, розяснено, що оскарження має місце у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та у разі ухвалення судом повторного заочного рішення. Зазначив, що суд не надав йому скористатись своїми процесуальними правами, не повністю зясував обставини, які мають істотне значення для справи, зокрема застосування вимог ст. 258 ЦК України. Вважає, що розрахунок пені здійснений не вірно. На підставі викладено та керуючись ст. 196 СК України, ст. ст. 43, 79, 80, 83, 284, 285, 288 ЦК України, просить суд відносити строк на оскарження, скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2018 року (справа № 263/13399/18) та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали заяву, наполягали на задоволенні.

Представники ОСОБА_5 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти скасування заочного рішення.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 263/13399/18 позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментам задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 20 лютого 2013 року по 30 травня 2018 року у сумі 20001,53 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення від 05 грудня 2018 року.

З урахуванням того, що обставини на які посилається ОСОБА_1 заявлені у запереченнях поданих на позов, жодних нових доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і вплинули б на рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви.

У відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У звязку з наведеним, суд не вбачає посилань відповідача на будь-які докази, які мають істотне значення для справи та не були досліджені судом, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті та обґрунтуванням для апеляційної скарги, а тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284-288 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.12.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та заборгованості по аліментам - залишити без задоволення.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.А. Шевченко