Ухвала

29 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 464/3640/18

провадження № 61-18837ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 травня

2019 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 26 березня

2019 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01 липня 2014 року по 01 січня 2018 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 10 637,87 грн та послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 251,97 грн, інфляційні втрати у сумі 5 403,38 грн та

3 % річних у сумі 1 152,94 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судовий збір по 881,00 грн з кожного.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, - відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 26 березня 2019 року залишено без руху.

Надано заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, інакше апеляційна скарга буде вважатися неподаною та такою, що підлягає поверненню.

Апеляційний суд встановив відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору, оскільки заявником не надано відповідних доказів.

За таких обставин заявнику необхідно було надати суду апеляційної інстанції документи, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 2 643,00 грн за подання апеляційної скарги на рішення суду або надати докази про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 26 березня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від

19 вересня 2019 року.

Подана касаційна скарга в частині оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року (про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху) не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження в цій частині, оскільки пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачено окреме оскарження ухвал апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги.

За правилами частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Так, відповідно до правил пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

При цьому, частина друга статті 406 ЦПК України встановлює правило про те, що скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки у цій справи судом апеляційної інстанції постанова не приймалась, що давало б можливість ОСОБА_1 оскаржити разом із постановою і ухвалу апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги

ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року заявнику, оскільки скарга на таку ухвалу, згідно правил частини другої статті 406 ЦПК України, включається до касаційної скарги на відповідну постанову.

Керуючись частиною другою статті 406 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження на ухвали Львівського апеляційного суду від 22 травня 2019 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило