Постанова

Іменем України

13 червня 2019 року

м. Київ

справа № 686/13303/16-ц

провадження № 61-35521св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Грох Л. М., Костенка А. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 січня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Під час ухвалення вказаного рішення судом враховано визнання відповідачем позову.

На сьогоднішній день майновий стан позивача суттєво змінився, у нього виникли проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат на лікування та оздоровлення, надає матеріальну допомогу матері, яка також хворіє.

З огляду на вказані обставини, позивач просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів до 500,00 грн у твердій грошовій сумі, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15 січня 2014 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2 000,00 грн до 600,00 грн до повноліття дитини. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щомайновий стан позивача змінився, він має проблеми зі здоров`ям, надає матеріальну допомогу матері, яка перебуває на лікуванні, тому є підстави для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що сам по собі факт припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності за відсутності відомостей про його доходи не свідчить про погіршення майнового стану позивача. Довідка Пенсійного фонду України про відсутність сплати страхових внесків за 2016 рік не дає підстав дійти висновку про зміну майнового стану ОСОБА_1 , а свідчить лише про несплату ним страхових внесків без встановлення причин, а доказів на підтвердження зміни сімейного стану позивача, погіршення стану здоров`я, надання матеріальної допомоги хворій матері ОСОБА_1 до суду не надано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції, у якій просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

13 квітня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції дійшов необгрунтованого висновку про відсутність змін у майновому стані позивача, оскільки останній припинив свою підприємницьку діяльність, не отримує дохід, втратив автомобіль та квартиру.

Суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги вказані вище обставини, однак суд апеляційної інстанції залишив їх поза увагою без належного мотивування.

Заперечення на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 січня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено, під час ухвалення якого судом враховано визнання відповідачем позову та стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн щомісяця, починаючи з 28 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 з 2001 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, а 14 квітня 2016 року він припинив свою підприємницьку діяльність.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з статтею 192 СК Українирозмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятоюстатті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не довів обставини, які виключають можливості сплати ним аліментів на утримання дитини у розмірі, визначеному рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 січня 2014 року, а саме у розмірі 2 000,00 грн щомісяця, починаючи з 28 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із статтею 400 ЦПК України у Верховного Суду відсутні повноваження встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження підстав, визначених у статті 192 СК України для зменшення розміру аліментів, сам по собі факт припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 за відсутності відомостей про його доходи не свідчить про погіршення його майнового стану, а довідка Пенсійного фонду України про відсутність сплати страхових внесків за 2016 рік не дає підстав дійти висновку прозміну майнового стану ОСОБА_1 , а свідчить лише про несплату ним страхових внесків без встановлення причин.

Суд апеляційної інстанції зауважив, що доказів на підтвердження зміни сімейного стану позивача, погіршення стану здоров`я, надання матеріальної допомоги хворій матері ОСОБА_1 також не надано.

Верховний Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 після ухвалення Хмельницьким міськрайонним судом рішення 15 січня 2014 року про стягнення аліментів не проводив їх оплату, що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця, а заборгованість станом на 01 жовтня 2016 року зі сплати аліментів становила 30 200,00 грн (а. с. 42).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог процесуального закону, врахувавши майновий стан позивача під час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та майновий стан станом на сьогодні, з урахуванням поданих позивачем доказів, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Згідно із статтею 400 ЦПК України установлення фактичних обставин у справі, дослідження доказів і надання їм правової оцінки не належить до компетенції касаційного суду.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди ОСОБА_1 із ухваленим у справі судовим рішенням.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду апеляційної інстанції містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Пєтров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко