Справа №746/630/18
РІШЕННЯ

Іменем України

29.03.2019 року

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого судді Цигури Н.А.,

при секретарі Жмаці-Каленіченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Срібне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Срібнянської селищної ради Чернігівської області, третя особа- Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 є матір'ю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 21.01.1982 року. 01.10.1988 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_6. Після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_1, про що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 01.10.1988 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3, виданим повторно 04.10.2018 року Срібнянським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне їй майно. ОСОБА_4, як член колективного сільськогосподарського підприємства "Шлях Ілліча", правонаступником якого є колективне сільськогосподарське підприємство "Світанок", працювала в колгоспі "Шлях Ілліча", с. Гриціївка Срібнянського району Чернігівської області з січня 1957 року по грудень 1986 року, звідки вийшла на пенсію, що підтверджується виданою Комунальною установою «Трудовий архів Срібнянського району» архівною довідкою №1298 від 29.10.2015 року, заявою про призначення, перерахунок пенсії від 27.08.1988 року та поданням №12 віл 28.08.1988 року. Колективному сільськогосподарському підприємству "Світанок" с. Грицїївка Срібнянського району Чернігівської області, на підставі розпорядження Срібнянської РДА від 30.11.1995 року, було видано Державний акт на право колективної власності на землю. ОСОБА_4 була включена у Додаток №1 Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок", що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Отже, ОСОБА_4 в порядку, встановленому чинним законодавством України, було набуто право на земельну частку (пай) із земель Колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" розміром 4,2 умовних кадастрових гектари. Відповідно до пункту 5 Указу Президента України №720/95 видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Однак, відділом у Срібнянському районі Міжрайонного управлінням у Варвинському та Срібнянському районах ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області листом №116/146-18 від 19.10.2018 року повідомлено, що згідно Державного акта на право колективної власності на землю КСП "Світанок" с. Грицїївка Срібнянського району Чернігівської області, виданого на підставі розпорядження Срібнянської РДА від 30.11.1995 року, та Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) КСП "Світанок" с. Грицїївка сертифікат на ім'я ОСОБА_4 не видавався.

Згідно довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Срібнянської селищної ради Срібнянського району Чернігівської області від 05.11.2018 року за № 04-10/35, громадянка ОСОБА_4, до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована в АДРЕСА_1. Разом з ОСОБА_4 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка; ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3 - зять; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 - онука; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 - онук. Позивач вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилася її особистими речами.

До складу спадщини входить і право на земельну частку (пай), належне спадкодавцю ОСОБА_4, проте, відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) із земель Колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" розміром 4,2 умовних кадастрових гектари, не виданого районною державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_4, робить неможливим отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку, встановленому Главою 89 «Оформлення права на спадщину» Цивільного кодексу України.

Позивач вважає, що її права, як спадкоємця за законом першої черги порушені, тому підлягають захисту судом.

Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель Колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок", с. Гриціївка Срібнянського району Чернігівської області, розміром 4,2 умовних кадастрових гектари в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Пояснили, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4. До дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 була зареєстрована в АДРЕСА_1. Разом з нею на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, та після смерті за вказаною адресою була зареєстрована та проживала і ОСОБА_1 ОСОБА_4, як пенсіонер із членів колгосту "Шлях Ілліча", правонаступником якого є колективне сільськогосподарське підприємство "Світанок", була включена у Додаток №1 до Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок", що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Однак, сертифікат на ім'я ОСОБА_4 не видавався. Відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) із земель колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" розміром 4,2 га, робить неможливим отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом.

Представник відповідача Срібнянської селищної ради Чернігівської області у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнала та проти їх задоволення не заперечувала.

Заслухавши позивача та її представника, представника відповідача Срібнянської селищної ради Чернігівської області, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 9, 10 ст. 5 Земельного кодексу України, редакції 1990 року кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Згідно частин 6-8 ст. 6 Земельного кодексу України, редакції 1990 року при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій.

Частина 2 ст. 23 Земельного кодексу України, редакції 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених в Постанові від 25.04.2018 року у справі №625/82/17-ц, провадження №61-1496 св 17, пунктом 2 Указу № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до частини першої статті 22 та частини другої статті 23 ЗК України 1990 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта, та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених в Постанові від 02.05.2018 року у справі №614/568/16-ц, провадження № 61-6792св18, частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право надувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених в Постанові від 26.06.2018 року у справі №599/1833/15-ц, провадження № 61-4320св18, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 1 Листа №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року вказав, що виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Згідно роз'яснень пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід враховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду країни №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Статтею 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно пункту 4.12. Глави 10. Видача свідоцтв про право на спадщину Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Системний аналіз положень Розділу VII "Спадкове право" ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

За правилами ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України N 18/5 від 14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, тощо. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанційпро здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців (п. 113 вищевказаної Інструкції).

Як встановлено в суді, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2. ЇЇ матір'ю є ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 21.01.1982 року.

ОСОБА_4 працювала в колгоспі "Шлях Ілліча", с. Гриціївка Срібнянського району Чернігівської області з січня 1957 року по грудень 1986 року, звідки вийшла на пенсію. Як пенсіонер із членів колгоспу "Шлях Ілліча", правонаступником якого є колективне сільськогосподарське підприємство "Світанок", ОСОБА_4 була включена у Додаток №1 Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок", що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Отже, ОСОБА_4 в порядку, встановленому чинним законодавством України, було набуто право на земельну частку (пай) із земель Колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" розміром 4,2 умовних кадастрових гектари. Проте, згідно Державного акта на право колективної власності на землю КСП "Світанок" с. Грицїївка Срібнянського району Чернігівської області, виданого на підставі розпорядження Срібнянської РДА від 30.11.1995 року, та Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) КСП "Світанок" с. Грицїївка сертифікат на ім'я ОСОБА_4 не видавався.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне їй майно. Згідно довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Срібнянської селищної ради Срібнянського району Чернігівської області від 05.11.2018 року за № 04-10/35, ОСОБА_4, до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована в АДРЕСА_1. Разом з ОСОБА_4 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою була зареєстрована та проживала дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилася її особистими речами. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, відсутні, про що вбачається із інформації державного нотаріального архіву Чернігівської області від 12.02.2019 року. До складу спадщини входить і право на земельну частку (пай), належне спадкодавцю ОСОБА_4, проте, відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) із земель Колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" розміром 4,2 умовних кадастрових гектари, виданого районною державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_4, робить неможливим отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом. Так як правовстановлюючий документ- сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_1 не видавався, умови для одержання ОСОБА_1 в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) відсутні. За таких обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Отже, суд визнає за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай), розміром 4,20 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право на яку мала ОСОБА_4, як пенсіонер із членів колгоспу «Шлях Ілліча», правонаступником якого є колективне сільськогосподарське підприємство «Світанок» с. Гриціївка Срібнянського району Чернігівської області, яка була включена до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» с. Гриціївка Срібнянського району Чернігівської області, що додавався до Державного акту про право колективної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Світанок» с. Гриціївка Срібнянського району Чернігівської області 30 листопада 1995 року.

Керуючись ст. ст. 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 « Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст. 9, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 6, 22, 23 ЗК України в редакції 1990 року, ч. 1 ст. 1225 ЦК України, ст. 81 ЗК України в редакції 2001 року, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай), розміром 4,20 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право на яку мала ОСОБА_4, як пенсіонер із членів колгоспу «Шлях Ілліча», правонаступником якого є колективне сільськогосподарське підприємство «Світанок», яка була включена до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок», що додавався до Державного акту про право колективної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Світанок» 30 листопада 1995 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя