КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

28 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Мельника Я.С., розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі суддів Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О., Лужецької О.Р., Коренюк А.М., ГУ НП у місті Києві, Прокуратури міста Києва, Територіального управління ДБР, розташованому у місті Києві, Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, заступника голови Київської міської державної адміністрації Хонди М.П., заступника Міністерства соціальної політики України Попової Л.В. про стягнення завданої майнової шкоди незаконними рішеннями, діями і бездіяльністю,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року було відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до суддів Дарницького районного суду міста Києва Заставенко М.О., Лужецької О.Р. та Коренюк А.М.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка подана із пропуском строків, встановлених ст. 354 ЦПК України, та яка не оплачена судовим збором, через що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо вона подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові № 61-18942св18 від 24 квітня 2019 року, клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Таким чином, законодавець установив обов`язок учасника справи самостійно надавати докази поважності пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що копію повного тексту оскаржуваної ухвали апелянт отримав 02 жовтня 2019 року (а.с.160), та посилається на те, що з 15 жовтня 2019 року по 17 жовтня 2019 року перебував на лікуванні, тому не міг вчасно звернутися до суду із апеляційною скаргою, проте належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження цих обставин не надав, інших підстав щодо поважності пропуску цього строку не зазначив, тому підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, зазначені апелянтом, не можна визнати поважними, через що апелянту необхідно звернутися із заявою про поновлення строку із зазначенням поважних причин його пропуску з посиланням на відповідні докази.

Крім того, апелянт просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що ухвалою суду в іншій справі його було звільнено від сплати судового збору у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, що, на його думку, є фактом, який не підлягає доказуванню, і тому підлягає застосуванню іншими судами при вирішенні питання щодо необхідності сплати ним судового збору.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, враховуючи при цьому майновий стан сторони. Згідно із частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Єдиною підставою для зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір). Більше того, підставою для звільнення сторони у справі від сплати судового збору є відсутність у неї доходу або його наявність у розмірі, що не перевищує мінімальні соціальні стандарти, встановлені законодавством для відповідної категорії громадян, а також за інших обставин, які не дають можливості здійснити оплату судових витрат.

Однак, належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища станом на момент подачі апеляційної скарги заявником не надано, а саме лише посилання ОСОБА_1 на звільнення його від сплати судового збору в іншій справі не може бути підставою для звільнення його від сплати судового збору, тому підстави для задоволення цього клопотання апелянта відсутні.

Відповідно до вимог п. п. 9 ч. 2, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI (у редакції на день подачі апеляційної скарги), розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, у даному випадку сума судового збору для сплати становить 384, 20 грн., яку апелянту необхідно сплатити на рахунок: отримувач коштів: УК у Солом.р-ні/Соломян. р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 0024; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації).

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі.

За правилами ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору, застосовуються положення статті 185 ЦПК України, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.185, 356, 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року залишити без руху та надати строк терміном у десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для виправлення вказаних недоліків, в іншому випадку апелянту буде відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Я.С. Мельник