КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/4805/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 362/4030/16-ц

11 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Кравченко Л.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Світанок», третя особа: Васильківська районна державна адміністрація Київської області про визнання недійсної державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

11 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Васильківського міського суду Київської області з позовом до Приватного сільського господарського підприємства «Агрофірма «Світанок», третя особа: Відділ держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 02 лютого 2012 року, укладеного між ним та СТОВ «Пологівське», визнання недійсним та видалення запису про державну реєстрацію вказаного договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень та витребування з незаконного володіння та користування у Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» вказаної земельної ділянки.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він після закінчення терміну дії договору оренди земельної частки (паю) від 17 березня 2000 року, у 2010 році уклав договір оренди земельної ділянки, площею 2,7717 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, на термін 10 років з Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю «Пологівське». Згодом йому стало відомо, що належною йому земельною ділянкою користується Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок». На його звернення до відповідача, останній повідомив, що 02лютого 2012 року між ОСОБА_2 та СТОВ «Пологівське» укладено договір оренди земельної ділянки та підписано акт прийому-передачіземельної ділянки. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 19.06.2015 року орендарем земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 є Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок».

Як зазначає позивач, земельна ділянка від Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологівське» до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» ним не передавалася, підпис на договорі від 2012 року та акті про передачу земельної ділянки йому не належить.

Посилаючись на те, що договору оренди земельної ділянки з Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Світанок» він не укладав, підписів на договорі та акті передачі земельної ділянки в оренду не проставляв, в суборенду від Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологівське» до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» земельна ділянка не передавалася, позивач на підставі ст.ст. 203, 215, 228, 387 ЦК України, просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 02.02.2012 року, укладений між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Пологівське»на оренду земельної ділянки площею 2,7747 га, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2, цільове призначення: 01.01. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Управлінні Держземагенства у Васильківському районі, Київської області на термін 10 років, за яким він передав в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пологівської сільської ради Васильківського району Київської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 орендарю Сільськогосподарському Товариству з обмеженою відповідальністю «Пологівське», в особі директора товариства Берегового Віктора Миколайовича, юридична адреса: Київська область, Васильківський район, с. Пологи, вул. Білоцерківська, 12; визнати недійсною державну реєстрацію вище вказаного договору оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 39401132, дата формування 19.06.2015року; час формування 16:51:22, кадастровий номер НОМЕР_2, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею: 2,7747 га, строк дії: 10 років, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 10112972, про право оренди земельної ділянки, належної ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 орендарем: Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Світанок", ; витребувати з незаконного володіння та користування у Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Світанок" земельну ділянку, площею 2,7747 га, кадастровий номер НОМЕР_2, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, номер запису про інше речове право: 10112972, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22237793 від 19.06.2015 року, реєстраційний номер об'єкта та нерухомого майна 14, належну ОСОБА_2.

19 вересня 2017 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме виключення з позовної заяви вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 02 лютого 2012 року, укладеного між ним та СТОВ «Пологівське» про оренду земельної ділянки, посилаючись на те, що такого договору не існує. Вказана заява була розглянута судом в судовому засіданні 24.11.2017 року та протокольною ухвалою прийнято відмову позивача від частини позовних вимог.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2017 року за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Васильківську районну державну адміністрацію Київської області, замість третьої особи - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Світанок», третя особа: Васильківська районна державна адміністрація Київської області про визнання недійсної державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2019 року виправлено описку в рішенні Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок», третя особа: Васильківська районна державна адміністрація Київської області про визнання недійсної державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та витребування майна із чужого незаконного володіння., виключено із тексту рішення з зазначених у справі відповідачів - СТОВ «Пологівське».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду є неправомірним, незаконним, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального права. Зазначав, що висновки суду про наявність не скасованого та неоспореного договору оренди земельної ділянки від 02.02.2012 року є безпідставними, оскільки судом не встановлювалася наявність такого договору, його копія в матеріалах справи відсутня, він не надавався стороною відповідача, а отже не оглядався судом. В судовому засіданні 26 грудня 2018 року представник відповідача надав суду кольорову ксерокопію договору від 02.02.2012 року нібито укладеного між позивачем та СТОВ «Пологівське», видаючи її за договір, укладений між позивачем та відповідачем. Після огляду позивачем та його представником ксерокопії вказаного договору, було встановлено, що він має ознаки підроблення, проте суддя завірила своїм підписом ксерокопію цього договору, як таку, що відповідає оригіналу. Таким чином суд, в порушення вимог ЦПК України, прийняв як належний доказ ксерокопію договору, що призвело до ухвалення неправомірного та незаконного рішення.

Вказував на те що, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив обставини, які не відповідають дійсним обставинам справи. Так, зокрема, суд у рішенні зазначає, що позивачем не заявлялося клопотання про проведення почеркознавчої експертизи підпису від імені ОСОБА_2 на підробленому договорі, тоді як таке клопотання заявлялося та було задоволено ухвалою суду від 12.01.2017 року.

Крім того, зазначав, що суд безпідставно посилається в рішенні на те, що позивач та його представник стверджували про фіктивність договору, тоді як у дійсності позивач та його представник стверджували про відсутність будь-яких договорів та цивільно-правових відносин між позивачем та відповідачем.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» адвокат Мартиновський Олександр Валерійович проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи Васильківської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 березня 2000 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Пологівське" було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 2, 7717 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

02 лютого 2012 року між ОСОБА_2 та СТОВ «Пологівське», було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництв, яка знаходиться на території Пологівської сільської ради Васильківського району, Київської області. В оренду передається земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пологівської сільської ради Васильківського району Київської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, загальною площею 2,77 га, у тому числі: рілля 2,77 га, кадастровий номер НОМЕР_2 (п. 2 договору оренди землі). Договір укладено на 10 років (п. 8 договору оренди землі). Договір оренди землі від 02.02.2012 року зареєстровано 19.06.2015 року приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Бобковою І.Ю., рішення № 22237793 від 19.06.2015 року

Вказана земельна ділянка була передана ОСОБА_2 (орендодавцем) Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Пологівське» (орендарю) за актом прийомки-передачі землі в оренду від 02.02.2012 року, який підписаний сторонами договору оренди.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ПСП «Агрофірма «Світанок» є правонаступником СГ ТОВ «Пологівське».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Світанок», третя особа: Васильківська районна державна адміністрація Київської області про визнання недійсної державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції послався на те, що позовні вимоги є необгрунтованими, не підтверджені належними і допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідає вимогах матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі»оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.(ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

З наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 17 березня 2000 року між ОСОБА_2 (орендодавцем) і Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Пологівським» (орендарем) було укладено договір оренди земельної частки (паю), відповідно до умов якого, орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну частку разом 3 умовних кадастрових гектарів, право на яку засвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай), яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом ( том 1 а.с. 12-13).

12 лютого 2012 року між ОСОБА_2 (орендодавцем) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Пологівське» (орендарем) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Пологівської сільської ради Васильківського району, Київської області. В оренду передається земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пологівської сільської ради Васильківського району Київської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, загальною площею 2,77 га, у тому числі: рілля 2,77 га, кадастровий номер НОМЕР_2 (п. 2 договору оренди землі). Договір укладено на 10 років (п. 8 договору оренди землі) (том 1 а.с. 14-15).

Вказана земельна ділянка була передана ОСОБА_2 (орендодавцем) Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Пологівське» (орендарю) за актом прийомки-передачі землі в оренду від 02.02.2012 року, який підписаний сторонами договору оренди (том 1 а.с. 16).

ЗгідноВитягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, правонаступником Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пологівське» з 30.12.2013 року є Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок».

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень договір оренди землі від 02.02.2012 року зареєстровано 19.06.2015 року приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Бобковою І.Ю., рішення № 22237793 від 19.06.2015 року (том 1 а.с. 17).

Звертаючись до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок», з урахуванням зменшених позовних вимог, позивач ОСОБА_2 просив визнати недійсною державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 02.02.2012 року, здійснену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 39401132 дата формування 19.06.2015року, час формування 16:51:22, кадастровий номер НОМЕР_2, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею: 2,7747 га, строк дії: 10 років, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 10112972, про право оренди земельної ділянки, належної ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 орендарем: Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Світанок», ; витребувати з незаконного володіння та користування у Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» земельну ділянку площею 2,7747 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, номер запису про інше речове право: 10112972, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22237793 від 19.06.2015 року, реєстраційний номер об'єкта та нерухомого майна 14, належну ОСОБА_2.

Згідно вимог ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається, що договір оренди землі від 02.02.2012 року зареєстровано 19.06.2015 року приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Бобковою І.Ю., рішення № 22237793 від 19.06.2015 року (том 1 а.с. 17).

З викладеного вбачається, що договір оренди, належної на праві власності ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пологівської сільської ради Васильківського району Київської області, загальною площею 2,77 га, кадастровий номер НОМЕР_2, від 02.02.2012 року був укладений між власником ділянки ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Пологівське», є чинним, в установленому законом порядку не визнаний недійсним.

З 30.12.2013 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» є правонаступником Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пологівське», до нього, як до правонаступника, перейшли всі права та обов"язки СТОВ «Пологівське», в тому числі і за договором оренди належної позивачу земельної ділянки від 02.02.2012 року. Відповідач, як орендар даної земельної ділянки, звернувся до державного реєстратора і зареєстрував своє право оренди вазаної земельної ділянки в реєстрі 19.06.2015 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки .

Посилання позивача на те, що договору оренди земельної ділянки із Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Світанок» він не укладав, а тому останній не мав право здійснювати державну реєстрації договору оренди землі від 02.02.2012 року, що посвідчує право користування земельною ділянкою, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» отримало право оренди земельною ділянкою за договором оренди землі від 02.02.2012 року, як правонаступник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пологівське», а не на підставі окремого, укладеного між ним та позивачем договору оренди земельної ділянки.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно вищезазначених норм процесуального права позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки від 02.02.2012 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 39401132 дата формування 19.06.2015 року здійснена незаконно, а тому такі посилання позивача ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» уразі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Положення вказаної статті передбачають, що підставою для звернення з позовом про витребування майна є саме незаконність володіння та відсутність правових підстав володіння особою майном.

Оскільки позивачем не доведено, що відповідач Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» незаконно, без відповідної правової підстави заволоділо земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пологівської сільської ради Васильківського району Київської області, загальною площею 2,77 га, кадастровий номер НОМЕР_2, а володіє нею на правах орендаря, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для витребування вказаної земельною ділянки у відповідача. При цьому слід зазначити, що позивачем не оспорюється договір оренди землі від 02.02.2012 року, укладений між ним та СТОВ «Пологівське», на підставі якого відповідач, як правонаступник СТОВ «Пологівське» в подальшому набув права оренди зазначеної земельної ділянки. Оригінали вказаного договору та акту прийому-передачі були оглянуті і судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем заявлялося клопотання про проведення почеркознавчої експертизи підпису від імені ОСОБА_2 на підробленому договорі від 02.02.2012 року, яке було задоволено ухвалою суду від 12.01.2017 року, а тому суд безпідставно послався у рішенні, що клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявлялося, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи не спростовують висновків суду про необґрунтованість позовних вимог. Крім того, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи заявлялось представником позивача в судовому засіданні 30.11.2016 року, до зменшення позивачем позовних вимог, і було задоволено судом першої інстанції, який ухвалою від 30.11.2016 року призначив у справі судову почеркознавчу експертизу підпису ОСОБА_2 на договорі оренди землі від 02.02.2012 року. Вказана експертиза експертами не була проведена через відсутність оригіналу договору оренди та акту прийому-передачі і справа була повернута до суду. 19 вересня 2017 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме виключення з позову вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 02 лютого 2012 року, укладеного між ним та СТОВ «Пологівське» про оренду земельної ділянки. В подальшому позивач та його представник посилались на те, що вказаний договір є фіктивним, так як не підписувався позивачем. Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини, суду не надав. В судовому засіданні 26.12.2018 року представником відповідача було надано суду для огляду оригінал договору оренди земельної ділянки від 02.02.2012 року та акт прийому - передачі земельної ділянки. Позивач та його представник оглянули вказані оригінали документи, пояснили, що ОСОБА_2 їх не підписував і вони є підробкою, будь-яких клопотань до суду не подавали.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно посилається на те, що позивач та його представник стверджували про фіктивність договору, тоді як у дійсності позивач та його представник стверджували про відсутність будь-яких договорів та цивільно-правових відносин між позивачем та відповідачем, колегія суддів відхиляє, оскільки з досліджених доказів судом було встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли цивільно-правові відносини на підставі договору оренди землі від 02.02.2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Пологівське», правонаступником якого є Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок».

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Васильківського міськрайонного суду Київського області від 26 грудня 2018 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що позивачем ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги сплачено не у повному розмірі.

Так, відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що ним було заявлено дві вимоги немайнового характеру та вимогу майнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги, обраховується виходячи з тієї суми судового збору, яка підлягала сплаті при поданні відповідного позову.

При зверненні до суду з даним позовом сума судового збору, яка підлягала сплаті, складала 1 653,60 грн.

Разом з тим, 19 вересня 2017 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме виключення позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 02 лютого 2012 року.

Таким чином, судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року становитиме 2 204,81 грн. (1 102,40*150%)

Згідно квитанції від 05.02.2019 та від 22.02.2019 року ОСОБА_2 сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги 768,40 грн. та 58,41 грн. відповідно.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_2 у дохід держави підлягає стягненню недоплачена сума судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 378,00 грн. (2 204,81 грн. - 768,40 грн. - 58,41 грн.).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2; ідентифікаційний код - НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в сумі 1 378,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий: Судді: