Ухвала

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 159/778/17

провадження № 61-1749св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ПророкаВ. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Волинської області від 11 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Грушицького А. І., Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрінком» (далі - ПАТ «Укрінком»), який є правонаступником публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (далі - ПАТ «Український інноваційний банк»), про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2017 року залучено до участі у справі як співвідповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2017 року замінено первісного відповідача ПАТ «Укрінком» на належного відповідача публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» (далі - ПАТ «Українська інноваційна компанія»).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «Українська інноваційна компанія» звільнити ОСОБА_4 з роботи шляхом видання наказу про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України з 14 вересня 2016 року.

Стягнуто з ПАТ «Українська інноваційна компанія» на користь ОСОБА_4 заборгованість із заробітної плати за період з 13 липня до 14 вересня 2016 року в розмірі 16 545,00 грн, без утримання податків і обов'язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Українська інноваційна компанія» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 вересня 2016 року до 25 січня 2017 року в розмірі 57 667,44 грн.

Стягнуто з ПАТ «Українська інноваційна компанія» на користь ОСОБА_4 компенсацію за невикористані дні відпустки в розмірі 2 915,50 грн.

Стягнуто з ПАТ «Українська інноваційна компанія» на користь ОСОБА_4 вихідну допомогу в розмірі 35 728,74 грн.

У стягненні решти сум відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Українська інноваційна компанія» на користь держави судові витрати у справі в сумі 1 536,00 грн.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості із заробітної плати за один місяць в розмірі 8 000,00 грн допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ «Український інноваційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Українська інноваційна компанія», не звільнило ОСОБА_4 з роботи згідно з поданою ним заявою, не провело повний розрахунок при звільненні.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 11 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «Українська інноваційна компанія» про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати та звернення рішення до негайного виконання скасовано і ухвалено нове рішення.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Українська інноваційна компанія» на користь ОСОБА_4 761,90 грн оплати за час простою, 3 332,00 грн оплати за час використаної щорічної відпустки та 4 093,90 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку, а всього: 8 187,80 грн.

Стягнуто з ПАТ «Українська інноваційна компанія» в дохід держави 640,00 грн судового збору.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що трудові відносини між сторонами припинилися з моменту закінчення строкового трудового договору - 29 липня 2016 року, а тому підстав для звільнення позивача з роботи за частиною третьою статті 38 КЗпП України немає. Роботодавець у повному розмірі надав позивачу щорічну відпустку пропорційно до відпрацьованого робочого часу. Виходячи із принципу нарахування плати за використану відпустку, ОСОБА_4 має право на оплату відпустки в розмірі 3 332,00 грн. Враховуючи розмір спірної суми, на яку позивач мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розмір середнього заробітку позивача неспівмірний із розміром заборгованості та непропорційний розміру задоволених судом вимог, а тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 липня 2016 року до 25 січня 2017 року слід обмежити сумою виплат, на яку позивач мав право на момент закінчення строкового трудового договору 4 093,90 грн (761,90+3 332,00).

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що в останній день роботи позивача, відповідач не видав наказ про його звільнення, не видав належним чином оформлену трудову книжку, а тому трудові відносини не припинені; безпідставно зменшив розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; не вирішив питання про стягнення заробітної плати за період з 16 липня до 14 вересня 2016 року (день звільнення за рішенням суду першої інстанції, яке не скасоване судом апеляційної інстанції).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2019 року справу № 925/698/16 разом із касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Юрія» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04 грудня 2017 року та рішення Господарського суду Черкаської області від 06 жовтня 2017 в частині стягнення заборгованості з публічного акціонерного товариства «Юрія» на користь публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» 18 034 815,28 грн за кредитом та 94 224,20 грн судового збору передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 302 ГПК України.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що предметом вирішення спору у цій справі є дослідження правомірності стягнення на користь ПАТ «Українська інноваційна компанія» як такого, що стало належним правонаступником прав та обов'язків ПАТ «Укрінком», шляхом зміни найменування юридичної особи з ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Укрінком», солідарно з відповідачів спірної суми боргу, який виник унаслідок неналежного виконання боржником умов кредитного договору № 12-070201 про відкриття кредитної лінії від 05 лютого 2007 року, укладеного між ПАТ «Український інноваційний банк» та публічним акціонерним товариством «Первомайський молочноконсервний комбінат», на виконання якого укладено договір поруки від 01 серпня 2013 року № 1.

У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними тим, що є предметом спору у справі № 925/698/16, оскільки вирішення спору залежить від того, чи є ПАТ «Українська інноваційна компанія» (ПАТ «Укрінком») належним правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк»).

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року прийнято до розгляду справу № 925/698/16 за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Юрія» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04 грудня 2017 року та рішення Господарського суду Черкаської області від 06 жовтня 2017 року та призначено справу № 925/698/16 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження на 02 липня 2019 року.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 925/698/16.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 159/778/17 за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрінком», який є правонаступником публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати, до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 925/698/16.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: С. Ю. Мартєв В. В. Пророк І. М. Фаловська С. П. Штелик