Житомирський апеляційний суд
Справа №2-о-74/11 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія 61 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №2-о-74/11 за заявою Новоград-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання спадщини відумерлою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 07 квітня 2011 року суддею Мозговим В.Б. у м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в :

У лютому 2011 року Новоград-Волинський міжрайонний прокурор (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області звернувся до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та складається з земельної ділянки, площею 3,45 га в умовних кадастрових гектарах на землях реформованого КСП «Граніт», розташованої на території с.Токарів, Новоград-Волинського району Житомирської області, вартістю 50739 грн, та передати її у власність територіальної громади сільської ради. Обґрунтовував заяву тим, що після смерті ОСОБА_2 спадщину у встановлений законодавством строк ніхто не прийняв.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2011 року заяву Прокурора задоволено. Визнано спадщину ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 3,45 га на землях реформованого КСП «Граніт», розташовану на території с. Токарів, Новоград-Волинського району, вартістю 50739грн, відумерлою. Земельну частку (пай), усі права та обов`язки на земельну частку, що належали ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини передано у власність територіальної громади с. Токарів в особі Токарівської сільської ради.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні заяви Прокурора.

Зазначила, що вона є дочкою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час смерті батька вона була малолітньою, проживала у його будинку та фактично прийняла спадщину. У розгляді справи про визнання спадщини відумерлою вона та її законний представник участі не брали, хоча сільській раді було відомо про її родинний зв`язок із спадкодавцем. Не повідомивши її та її матір про існування такого спору, її позбавлено спадкового майна, що належало її батькові. Про порушення свого права вона дізналась під час оформлення спадщини на початку 2019 року.

У відзиві керівник Новоград-Волинської місцевої прокуратури Пилипчук Г.В. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції без змін. У своїх доводах послався на те, що упродовж 9 років після смерті ОСОБА_2 ніхто із спадкоємців спадщину не прийняв та не оформив, що було підтверджено довідкою сільської ради від 07.11.2008 №789 та витягом зі спадкового реєстру, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, визначених ст. 1277 ЦК України, для визнання спадщини відумерлою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали. Прокурор апеляційну скаргу не визнав, просив її залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_2 за життя отримав право на земельну частку (пай) у розмірі 3,45 га на землях реформованого КСП «Граніт», розташовану на території с. Токарів, Новоград-Волинського району Житомирської області, відповідно до сертифіката серії НОМЕР_1 , виданого 30.12.1999 Новоград-Волинською райдержадміністрацією Житомирської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер і після його смерті спадкова справа не заводилась.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із наявності, визначених ст. 1277 ЦК України, підстав для визнання спадщини відумерлою.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України: «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за якими цей кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (стаття 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (стаття 1277 ЦК), правила абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК необхідно застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого частиною другою статті 1277 ЦК та абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року.

Як вбачається із матеріалів справи, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, а тому підстави для задоволення заяви Прокурора були відсутні, оскільки до цих правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, яким не передбачалась можливість визнання спадщини відумерлою та перехід прав і обов`язків від спадкодавця до органу місцевого самоврядування.

Оскільки при вирішенні справи суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, застосувавши закон, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про відмову у задоволенні заяву Прокурора.

У відповідності до ст. 141, п.п. в) п.4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції стягує з Новоград-Волинської місцевої прокуратури на користь ОСОБА_1 576,3 грн судових витрат, понесених останньою у зв`язку із поданням апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2011 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про залишення заяви Новоград-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання спадщини відумерлою без задоволення.

Стягнути з Новоград-Волинської місцевої прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 576,3 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 04 листопада 2019 року.