ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
23.10.2019 Справа №477/2341/19
Провадження №2/477/963/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Л.М.Семенової,

при секретарі Сірюк С.В.,

у підготовчому судовому засіданні по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

13 вересня 2019 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який фактично успадкував дане майно після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначає, що є спадкоємицею, яка єдина прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , однак у зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу щодо цього майна, зокрема житлового будинку АДРЕСА_1 , вона позбавлена можливості в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав, через що за захистом своїх майнових прав була змушена звернутися до суду із цим позовом.

Представник позивача ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій позовні вимоги своєї довірительки ОСОБА_1 підтримала та просила про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області свого представника до суду не направила, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 211, ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та вимог ч. 3 ст. 200, 206, 207 ЦПК у зв`язку із визнанням позову відповідачем, можливим прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 з 06 жовтня 1979 року (а.с. 10).

Мали дітей ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11).

Всі вони проживали в будинку АДРЕСА_1 , належному матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19, 35).

Належність вказаного житлового будинку ОСОБА_3 підтверджується даними копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 01 грудня 1988 року (а.с. 12-13), даними Витягу про реєстрацію права власності на вказане майно від 05.12.2008 року (а.с. 14), довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.10.2010 року (а.с. 17).

Родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджуються рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2007 року (а.с. 22).

На час смерті ОСОБА_3 її син ОСОБА_2 проживав разом із матір`ю, що підтверджується даними Мішково-Погорілівської сільської ради від 10.10.2019 року (а.с. 35), отже є таким, що прийняв спадщину (ст.1268 ЦК України).

За даними Вітовської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася (а.с. 36), свої спадкові права щодо вище вказаного нерухомого майна ОСОБА_2 не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 7).

На час його смерті із ним проживала та була зареєстрована його дружина позивач ОСОБА_3 (а.с. 8), отже остання є такою, що спадщину прийняла. Окрім того, відповідно до даних копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 , позивач подала заяву, якою підтвердила прийняття спадщини та просила про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо спірного житлового будинку (а.с. 42-63).

В матеріалах спадкової справи наявні два заповіти ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 від 20.09.2004 року, та наступний, що скасовує попередній від 19.10.2005 року на користь ОСОБА_9 (а.с. 62). В той же час дані особи із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулися, отже є такими, що спадщину не прийняли.

Підстави з яких позивач була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються письмовою відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вище вказаного житлового будинку через ненадання нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу щодо цього майна (а.с. 63).

Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Належність права власності спадкодавця ОСОБА_2 щодо вищевказаного нерухомого майна підтверджується змістом досліджених судом письмових доказів, а отже останнє віднесене до спадкової маси.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

З наведеного, та встановивши, що відповідно до положень ст. 1268, Глави 85 ЦК України, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , проте через вищевказані обставини можливість нотаріального оформлення її спадкових прав вичерпано, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право ОСОБА_1 підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вище вказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 244, 259, 261, 263, 264, 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова