Справа № 589/3129/18
Провадження № 2/589/431/19
20 березня 2019 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді - Євдокімової О.П.
за участю секретаря судового засідання - Юрочко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду Шосткинського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення
Позивач звернулась з позовом до відповідача про виселення його із житлового будинку № 49 розташованого по вул.. Богдана Хмельницького в м. Шостка без надання відповідачу іншого житлового приміщення. Свої вимоги заявниця обґрунтувала тим, що вона є власницею вказаного будинку, в якому зареєстрований її колишній чоловік, проте після розлучення відповідач продовжує проживати в будинку заявниці, систематично порушуючи правила співжиття, що робить неможливим і нестерпним сумісне проживання.
У судовому засіданні позивач пояснила, що вона на праві приватної власності має будинок де проживає її колишній чоловік - відповідач по справі. Він постійно пиячить, свариться, наносить їй удари, користується її особистими речами та придбаними нею продуктами харчування, при цьому вимагає, щоб вона подавала та прибирала після нього. Сам жодних гігієнічних норм не дотримується, дуже забруднює її будинок, періодично закриває двері та не впускає її до дому, нищить її речі та посуд. Вона неодноразово викликала дільничного інспектора, який складав на останнього протоколи та проводив бесіди, але після того як інспектор йшов , відповідач лаявся та бився ще більше і на бесіди інспектора не реагував. З кожним роком життя з відповідачем становиться нестерпним, тому вона просить задовольнити позовні вимоги та висилити її колишнього чоловіка з її будинку.
Відповідач в судове засідання в черговий раз не зявився, належним чином був попереджений про час та місце розгляду справи, заперечень проти позову не надав, жодного разу не попередив суд про причину неявки.
За таких обставин суд зі згоди позивача виносить рішення при заочному розгляді справи.
Суд дослідивши письмові докази по справі, заслухавши позивача, свідка встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Так судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є власницею будинку № 49 розташованого по вул.. Богдана Хмельницького в м. Шостка зареєстрована та проживає у ньому (а.с. 4-5,11,12,13).
За вказаною адресою також зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 (а.с. 13, 14).
Шлюб розірвано 24 травня 2016р.(а.с. 14).
Після розірвання шлюбу відповідач продовжує проживати у будинку позивача. Відповідач за час шлюбу зареєстрований у будинку позивачки за її згодою. Угод чи домовленостей з приводу умов проживання у будинку після розлучення позивач з відповідачем не укладала.
Згідно постанови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.10.2018 року відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП по відношенню до позивачки , але в звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності правопорушника провадження у справі було закрите (а.с. 33).
Також на відповідача накладено адміністративне стягнення 16.04.2018р. (а.с. 37)
Крім цього з листа начальника Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області від 6.07.2018р. вбачається, що 26.06.2018р відповідач вчинив насильство в сімї по відношенню до позивача. (а.с. 32).
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що тривалий час відповідач перешкоджає позивачці спокійно мешкати в зазначеному будинку. Позивач часто телефонує їй і просить її допомоги коли останній починає її бити або не впускає до будинку та двору. Через нього до позивачки не приїздить її дочка , бо останній ударив її та вигнав. Сам відповідач постійно пиячить, ходить дуже неохайний, від нього неприємний запах в будинку, норм гігієни він не дотримується, наробляє в будинку та знищує речі позивачки. В її присутності неодноразово викликався дільничий інспектор який проводив з відповідачем бесіди та складав протоколи, але на останнього це діяло ще гірше і він починав поводити себе ще гірше, щоб ще більше нашкодити позивачці. Умови проживання з ним нестерпні.
У ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як передбачено ст. 9 ч. 4 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
У ст. 156 ЖК України йдеться про те, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.
Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
В той же час, виходячи з вимог ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
За правилами ст. 116 ч. 1 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що власник майна вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном шляхом виселення колишніх членів сім'ї та інших громадян із належного йому на праві власності жилого приміщення, але за наявності умов, які передбачені ст. 116 ч. 1 ЖК України.
З цього приводу у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 02 квітня 1985 року, з послідуючими змінами, зазначено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).
Отже з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що у діях відповідача присутня антигромадська поведінка щодо перешкоджання позивачу користуватись будинком яка виражається у тому, що він замикає вхідні двері до будинку і відповідачка позбавляється можливості увійти до нього, щодня пиячить і у стані алкогольного спяніння наносить їй удари по різним частина тіла, свариться нецензурною лайкою на її адресу, а відтак позивач дійсно не може проживати разом з ним , оскільки відповідач чинить реальні перешкоди у використанні будинку позивачем, спричиняє їй фізичний та моральний біль.
За таких обставин, позовні вимоги позивача доведені і вони підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. . 263, 264,265 ЦПК України, ст. ст. 386, 217, 321, 391 ЦК України,ст. 116 ЖК України суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення задовольнити .
Виселити ОСОБА_2 із житлового будинку № 49 розташованого по вул. Богдана Хмельницького в м. Шостка Сумської області, що належить ОСОБА_1 без надання іншого житлового приміщення .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею при подачі позову судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Шосткинським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасником справи, який в день проголошення рішення не отримав його повний текст, заява подається протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_4