У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Лях М.Ю., розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить відповідачу ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горільчаник І.М. № 572. З метою збереження нерухомого майна до закінчення розгляду справи за його позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири просить накласти арешт на вищевказану квартиру оскільки вважає, що саме арешт може надати йому певні гарантії збереження нерухомого майна боржника, що в свою чергу сприятиме виконанню рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених вимог, дослідивши надані копії документів в їх системному зв`язку між собою вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Слід відзначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі статтею 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження нерухомого майна, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Окрім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в цій редакції, у зв`язку з чим в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити за необгрунтованістю та немотивованістю. Разом з тим, позивач не позбавляється права звернутися до суду із відповідною заявою про забезпечення позову в майбутньому в будь-який час протягом розгляду справи в суді.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 81, 149-153, 260,261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяті днів з дня складання ухвали.

Суддя -