ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа № 628/232/19

Провадження № 22-ц/818/4696/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хорошевського О.М.

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Брулевича В.В.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

особа яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_3 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2019 року, ухвалене суддею Волчек О.О., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності,-

УСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила поділити квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка є об`єктом спільної сумісної власності та визнати за нею право часткової спільної власності на Ѕ її частини. Стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є дружиною ОСОБА_2 , з яким перебуває у шлюбі з 20 жовтня 1990 року. Під час перебування у шлюбі подружжям придбано однокімнатну квартируза адресою: АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_2 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Посилається на те, що її сімейне життя з відповідачем припинило складатися у зв`язку із несумісністю характерів, і їй стало відомо, що чоловік пропонує вказану квартиру на продаж, без її відома та згоди, внаслідок чого вона побоюється, що може залишитися без житла, оскільки іншого не має.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2019 року позовні вимоги задоволені.

Поділено спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, а саме, квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право часткової спільної власності на Ѕ частину однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі особа, яка не приймала участі у справі, ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки якого не відповідають обставинам справи та відмовити у задоволенні позовних вимог. Здійснити поворот виконання рішення скасувавши Державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1

Скарга містить посилання на те, що спірна квартира, яка є предметом спору, не перебуває у власності ОСОБА_2 , а є власністю ОСОБА_3 на підтвердження чого останнім надані копії рішень суду.

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, яке просить залишити в силі.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За правилами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача обґрунтовані, спірна квартира дійсно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягає поділу у рівних частинах. Крім того, зазначено, що суду відомо, що у провадженні суду перебували цивільні справи, де відповідачем був ОСОБА_2 , а предметом спору була квартира за вищевказаною адресою, судом були витребувані для огляду цивільні справи № 628/2305/16 та № 628/1042/13-ц. Разом з цим , було встановлено, що рішення по цих справах до теперішнього часу ОСОБА_2 не виконані, і спірна квартира на теперішній час перебуває у власності ОСОБА_2 Тобто наявність рішень у вказаних справах не є перешкодою для вирішення питання про поділ спільного майна подружжя.

Однак вважати, що суд дійшов такого висновку з урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України не можна.

На підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 надав рішення судів з яких вбачається наступне.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 вересня 2014 року змінено рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 липня 2014 року.

Витребувано у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та передано її у власність ОСОБА_3 . У задоволенні вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 10 грудня 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним правочину-доручення від імені ОСОБА_3 ОСОБА_6 від 24 вересня 2002 року та договору купівлі-продажу спірної квартири від 25 вересня 2002 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишено без змін.

При цьому судом апеляційної інстанції було взято до уваги, що вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05.12.2006 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Вироком встановлено, що ОСОБА_6 діючи від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, нотаріально посвідченої 24 вересня 2002 року, уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_5 одержавши від покупця грошові кошти ОСОБА_3 їх не передав, чим спричинив останньому матеріальну шкоду.

Судом встановлено факт вибуття спірної квартири з володіння ОСОБА_3 під впливом обману.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 02 липня 2018 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 Змінено рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2017 року. Відмовлено у скасуванні запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру та здійснені державним реєстратором права власності за ОСОБА_3 на цю квартиру.

В частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 та повернення ОСОБА_3 вказаної квартири шляхом виселення ОСОБА_2 без надання іншого житлового приміщення, знявши його з реєстраційного обліку за вказаною адресою залишено без змін.

При цьому суд виходив з того, що ОСОБА_3 як власник спірної квартири має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Посилаючись на правила, встановлені Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд апеляційної інстанції зауважив, що позивач не позбавлений можливості звернутись до державної реєстраційної служби з заявою про внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_3 рішеннями суду, які набрали законної сили.

Та обставина, що на час розгляду справи про поділ майна подружжя право власності на спірну квартиру зареєстрована за ОСОБА_2 свідчить лише про те, що ОСОБА_3 не звернувся до органу реєстрації з відповідними заявами.

ОСОБА_2 залишився лише титульним власником спірної квартири, що не є підставою для визнання за ним права на неї.

При огляді витребуваних справ, відповідачем у яких був ОСОБА_2 , судом першої інстанції не надано належної оцінки вищевказаним рішенням судів.

З огляду на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а норми матеріального права застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню згідно приписів п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Враховуючи, що оскаржуваним рішенням вирішене питання про права ОСОБА_3 , який участі у справі не приймав, у нього виникло право на оскарження відповідно до вимог передбачених ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Що стосується вимоги ОСОБА_3 про поворот виконання оскаржуваного рішення шляхом скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 судова колегія наголошує наступне.

Суду не надано доказів того, що на виконання оскаржуваного рішення за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на Ѕ частину спірної квартири.

До того ж питання про реєстрацію права власності на нерухоме майно та скасування такої реєстрації вирішується згідно Закону України «Про державну реєстрацію», а тому у судовому порядку це питання вирішене бути не може.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати за подання апеляційної скарги стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в сумі 1152,60 грн. по 576,30 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збірв сумі 1152 (одну тисячу сто п`ятдесят дві) 60 грн. тобто по 576 (п`ятсот сімдесят шість) 30 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 25.10.2019.