ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/920/19 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 305010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

з участю секретаря - Чукля Д.І.

та сторін - позивача ОСОБА_1 , представника Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська комунальна міська лікарня №2" - адвоката Нужди Ф.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/24133/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2019 року, ухваленого суддею Вийванком О.М., повний текст якого складений 30 липня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська комунальна міська лікарня №2" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2018 року ОСОБА_1 подав у суд позов до Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська комунальна міська лікарня №2" про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 124 000 (сто двадцять чотири тисячі) гривень та моральної шкоди у сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він звернувся за медичної допомогою до відповідача. Однак побачив некомпетентність лікарів, їх непрофесіоналізм і відмову від ціленаправленого обстеження в умовах даної лікарні, з даною патологією, взяв на себе відповідальність за своє життя і здоров`я і обстежився в інших лікарнях. Лікуючі лікарі і відповідач не поспівчували йому як пацієнту і колезі, в якого виявлена така патологія. І щоб не витрачати кошти лікарні на його лікування і операцію навіть не запросили онколога на консультацію і не перевели його в урологію та онкодиспансер чи в інститут раку в Київ для визначення лікування. І вигнали його під надуманим приводом, записавши в листок непрацездатності, що він порушив режим лікарні. Матеріальна шкода проведеного лікування та оперативного втручання по резекції його нирки становить 124 000 грн., з них операційну для проведення наркозу та оперативного втручання, згідно переліку ліків та матеріалів, наданих йому лікуючим лікарем становить 45 700,00 грн. Моральна шкода становить 250 000,00 грн., яка пов`язана з депресією, панічним страхом та настроєм, безсонням, загальною слабкістю, в`ялістю і непередбаченими наслідками розвитку хвороби, яка в більшості випадків закінчується смертю.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська комунальна міська лікарня №2" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що воно є замовне, предвзяте, абсолютно неправосудне і підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що свідчення свідків, які написані в рішенні суду є брехнею. Він поступив у лікарню із гіпертонічним кризом і в історії хвороби та листку непрацездатності вказано, що його вигнали за порушення режиму, однак, жодного слова не написано ні в листку призначень, ні в щоденниках спостережень за станом хворого про обстеження та перебіг його хвороби. Його лікуючий лікар не направила на консультацію в онкодиспансер для проходження огляду, хоча була зобов`язана це зробити. Прогулянки на свіжому повітрі для спалювання підвищеного цукру в крові, як стверджують всі свідки - це порушення лікарняного режиму, однак, це свідчить про некомпетентність лікарів. Вказує, що якби лікарня направила його в інститут раку на операцію, то йому б її зробили безкоштовно, а так він змушений був заплатити 120 000 гривень. Вважає, що в 2 міській лікарні він не отримав жодної кваліфікаційної допомоги по виявлені в нього онкопатології.

Від Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська комунальна міська лікарня №2" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2019 року залишити в силі, ОСОБА_1 відмовити повністю в його апеляційній скарзі як безпідставній та необґрунтованій, посилаючись на те, що відповідно до норм законодавства та обставин справи не вбачається неправомірних дій лікарів, які б перебували в причинному зв`язку із завданням моральних страждань апелянту та матеріальної шкоди, пов`язаних із виявленням у нього захворювань, супутніх із тим, з яким він звернувся за медичною допомогою до лікарні №2 або неправильним лікуванням первісного захворювання. Хворому ОСОБА_1 надавалась медична допомога відповідно до вимог статті 33 Основ законодавства України про охорону здоров`я, діагнозу та Протоколу надання медичної допомоги хворим із гіпертонічною хворобою (ессенціальною артеріальною гіпертензією) І-ІІ стадії, затвердженого наказом МОЗ України від 03 липня 2006 року №436 та клінічного локального протоколу (Маршрут пацієнта). Обстеження хворого проводилось у встановленому порядку з дотриманням принципів медичної етики.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська комунальна міська лікарня №2" - адвокат Нужда Ф.Т. апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того що, позивач не надав суду доказів про заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди внаслідок встановленого діагнозу, чи того, що йому надавалася некваліфікована медична допомога та лікування. Позивач не довів належними і допустимими доказами наявність усіх складових елементів, необхідних для цивільно-правової відповідальності відповідача, зокрема, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, де складовими для відшкодування шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковим. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки вони відповідають встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.

Згідно частини другої статті 1166 ЦК України вбачається, що тягар доказування у спорах про відшкодування шкоди лежить на відповідачеві, який повинен довести, що шкода завдана не з його вини, в даному випадку не з вини його працівника.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Аналогічна відповідальність наступає й за завдану моральну шкоду, крім випадків, установлених частиною другою статті 1167 ЦК України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала, зокрема, у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою до КНП "Тернопільська комунальна міська лікарня №2" і був госпіталізований 30 серпня 2018 року у ревмокардіологічне відділення "Швидкою допомогою" з діагнозом: Гіпертонічна хвороба II ст., АГ2, КВРЗ. Гіпертензивне серце., неускладнений гіпертензивний церебральний криз (30.08.2018). СН-І.

В цей самий день о 13-тій годині 30 хвилин проведено огляд ОСОБА_1 лікарем ОСОБА_2 , якою встановлений діагноз (гіпертонічна хвороба II ступеня, ступінь АГ2, КВР високий, гіпертензивне серце, неускладнений гіпертензивний криз 30.08.2018 року СН 1 ст., цукровий діабет 2 тип середньої важкості стадія субкомпенсації) та після огляду лікарем складено план обстеження, який включав, серед іншого, ультразвукове дослідження органів черевної порожнини.

Таке дослідження, в тому числі і нирок, проведене відповідно до плану обстеження 31 серпня 2018 року. Ультразвуковим дослідженням виявлено супутню патологію - пухлину нирки, що підтверджується медичною карткою стаціонарного хворого № 07383(а.с. 3-10).

03 вересня 2018 року під час спільного огляду у складі професора ОСОБА_5., доцента ОСОБА_6 в.о. завідувача відділення ОСОБА_3 , лікуючого лікаря ОСОБА_2 було рекомендовано ОСОБА_1 пройти обстеження - комп`ютерну томограму органів черевної порожнини з в/в підсиленням та консультація онкоуролога (а.с. 9). Така консультація була тут же погоджена з обласним онкоурологом ОСОБА_4 .

Цього ж дня, ОСОБА_2 видала ОСОБА_1 талон направлення на госпіталізацію, консультацію та допоміжний кабінет Р(-), S(-), T(-) до Тернопільського обласного клінічного онкологічного диспансера для уточнення діагнозу (а.с. 102).

Надалі ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що сам є лікарем, пройшов 6 вересня 2018 року обстеження на комп`ютерному томографі в Тернопільській університетській лікарні. Із висновку даного обстеження вбачається, що у ОСОБА_1 виявлена гіперваскулярна неоплазія правої нирки (аденома), кила стравохідного отвору діафрагми, аденома лівого наднирника, гіперплазія простати. У даному висновку також міститься застереження, що він не є заключним діагнозом, а лише складовою частиною діагностичного процесу, потребує корекції з клініко-лабораторними даними та іншими методами візуалізації, не замінює проведення ендоскопічних процедур чи біопсії.

7 вересня 2018 року ОСОБА_1 був виписаний з лікарні за порушення режиму - недотримання рекомендацій лікуючого лікаря, самовільне залишення закладу, нецензурні висловлювання до лікарського персоналу. Йому був цією датою виданий листок непрацездатності, у виписці пацієнта зазначені рекомендації щодо основного діагнозу і супутньої патології, а саме - консультація онкоуролога з метою уточнення діагнозу та вирішення подальшої тактики лікування (можливого направлення в Національний інститут раку).

За час перебування в лікарні (з 30.08.2018 року по 07.09.2018 року) стан ОСОБА_1 за основним діагнозом, з яким він поступив на лікування, стабілізувався.

Отже, позивачу ОСОБА_1 надавалась медична допомога відповідно до вимог статті 33 Основ законодавства України про охорону здоров`я, діагнозу та Протоколу надання медичної допомоги хворим із гіпертонічною хворобою (ессенціальною артеріальною гіпертензією) І-ІІ стадії, затвердженого наказом МОЗ України від 03 липня 2006 року №436 та клінічного локального протоколу (Маршрут пацієнта).

07.09.2018 управлінням охорони здоров`я Тернопільської обласної державної адміністрації видано направлення №3529/08-02 для лікування до Національного інституту раку АМН України, де ОСОБА_1 перебував з 24.09.2018 року до 03.10.2018 року і 27.09.2018 року було проведено операцію - резекцію правої нирки.

Всього тричі за даним направленням позивач проходив курси обстеження і лікування у вказаному інституті, у кожному разі виписувався в задовільному стані з рекомендаціями контрольних обстежень.

Належних та допустимих доказів наявності складових елементів, необхідних для цивільно-правової відповідальності судом не здобуто, тому колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2019 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді