Ухвала

12 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 389/2332/18

провадження № 61-7278ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2018 рокута постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення завданої матеріальної шкоди в розмірі 100 000,00 грн, витрат на лікування в розмірі 10 840,00 грн та вартості проведення експертної оцінки в розмірі 3 500,00 грн, розподілити судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 15 травня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення бокове) за участю транспортного засобу «LEND ROVER 115» з реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням

ОСОБА_1 та невстановленим транспортним засобом, який зник з місця ДТП. Внаслідок ДТП належний йому автомобіль «LEND ROVER 115» отримав механічні пошкодження, в результаті чого йому завдано матеріальну шкоду. Також внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, у зв'язку з чим перебував па стаціонарному лікуванні з 16 по 25 травня 2018 року та поніс фінансові витрати, пов'язані з відновленням здоров'я на загальну суму 10 840,00 грн.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів АК 9666559 з терміном дії до 23 січня 2019, виданим ПрАТ СК «ПЗУ України», автомобіль НОМЕР_2, застрахований. З 19 лютого 2016 року встановлені наступні розміри страхових сум в межах яких Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснює регламентні виплати з цього фонду: 100 000,00 грн ? у випадку заподіяння шкоди майну потерпілих та 200 000,00 грн ? у випадку заподіяння шкоди життю і здоров'ю потерпілих.

22 червня 2018 року ОСОБА_1 надіслав на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву про відшкодування матеріальних збитків, вартості проведеної експертизи по оцінці майна та про відшкодування витрат на лікування. Відповідач не вжив жодних належних заходів щодо відшкодування шкоди.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2018 року позовні вимогизадоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 шкоду, пов'язану з лікуванням в розмірі 10 840,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Моторне (транспортне) страхове бюро України оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20 березня 2019 року апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишено без задоволення.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від

04 грудня 2018 року в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України шкоди, пов'язаної з лікуванням, залишено без змін.

06 квітня 2019 року через засоби поштового зв'язку Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 березня 2019 року в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України витрат на лікування в розмірі 10 840,00 грн та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 році встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 389/2332/18 є стягнення завданої матеріальної шкоди в розмірі 100 000,00 грн, витрат на лікування в розмірі 10 840,00 грн та вартості проведення експертної оцінки в розмірі

3 500,00 грн.

Таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100).

У касаційній скарзі заявник зазначає, що рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2018 року та постанова Кропивницького апеляційного суду від 20 березня 2019 року у даній справі підлягають касаційному оскарженню, посилаючись на підпункти «а» - «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Посилання заявника у касаційній скарзі на підпункти «а» - «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є безпідставними. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду Моторного (транспортного) страхового бюро України з оскарженими судовими рішеннями.

Малозначна справа є такою в силу вимог закону, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскаржені судові рішення прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило