ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4077/19 Справа № 174/161/18 Суддя у 1-й інстанції - Данилюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року у справі за позовом комунального підприємства "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, індексу інфляції та 3% річних -

в с т а н о в и л а:

У березні 2018 року КП "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, індексу інфляції та 3% річних.

Вказували, що відповідачі зареєстровані по АДРЕСА_1 та є споживачами житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Виконавцем зазначених послуг є КП «Жилсервіс». Між КП «Жилсервіс» та відповідачами договір про надання послуг на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не укладався, оскільки відповідачі для укладення договору не зверталися, однак зазначені послуги надаються КП «Жилсервіс» по усьому місту, в тому числі й у будинку, де знаходиться квартира відповідачів.

Зазначали, що на ім'я відповідача ОСОБА_2, у КП «Жилсервіс» відкрито особовий рахунок № 01035006. Між КП «Жилсервіс» та боржником встановилися відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, тобто відповідачі, відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є споживачами послуг КП «Жилсервіс», оскільки їх отримують.

Посилаючись на вказані обставини, просили суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь КП Жилсервіс заборгованість за житлово-комунальні послуги (послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) у розмірі 10.892 грн.08 коп., інфляційні витрати - 5.311 грн.47 коп., 3% річних - 725 грн.97 коп. та судовий збір в сумі 1.762 грн. В подальшому, до початку розгляду справи по суті, подали заяву про збільшення позовних вимог, в якій просили стягнути заборгованість у розмірі 11.389 грн.33 коп., інфляційні витрати - 5.311 грн. 47 коп., 3% річних - 732 грн.39 коп. та судовий збір в сумі 1.762 грн.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року позов КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, індексу інфляції та 3% річних задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 11.389 грн.33 коп. заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), 5.311 грн. 47 коп. інфляційних втрат, 732 грн. 39 коп. 3% річних, а всього 17.433 грн.19 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2, на користь КП "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області судові витрати у виді сплаченого судового збору 1.762 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позовна заява подана буз додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України; справа розглянута з порушенням строків розгляду; судом порушено процедуру розгляду заяв та клопотань; в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про встановлення відносин між позивачем та відповідачем; тарифи є неналежним доказом; суд неправильно дослідив та оцінив надані позивачем докази; акт від 13 грудня 2018 року свідчить про непроживання відповідачів в АДРЕСА_1; між сторонами відсутні договірні відносини; позивач не навів доказів надання відповідачу послуг з утримання будинку та прибудинкової території; факт ненадання послуг є визнаним учасниками справи та не підлягає доказуванню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 з 14 лютого 2005 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.1,а.с.141).

Згідно інформації відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (т.1,а.с. 53-55).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 20 січня 2010 року, КП «Жилсервіс» визнано виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та з вивезення твердих побутових відходів від населення приватного сектору міста (т.1 а.с.11).

Позивач здійснював нарахування плати з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з тарифами, встановленими рішенням виконкому від 02 лютого 2009 року № 44 (т.1 а.с.12,13) та від 17 червня 2016 року № 207/0/7-16 (т.1, а.с.14-17).

Факт неодноразового звернення позивача про стягнення заборгованості по платі житло-комунальних послуг, підтверджується заявами про видачу судових наказів від 25 жовтня 2019 року (т.1 а.с.18-19) та 19 листопада 2014 року (т.1 а.с 24-25), які в подальшому були скасовані ухвалами суду (т.1 а.с.22-23,27-30).

Розмір заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед позивачем по оплаті послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій підтверджується витягом з особового рахунку №01035006 від 02 березня 2018 року (а.с.10) та розрахунком основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних за період з травня 2010 року по січень 2018 року включно та становить: основний борг - 11.389 грн.33 коп., інфляційні втрати - 5.311 грн. 47 коп., 3% річних - 732 грн.39 коп., що відповідає встановленим тарифам та загальній площі квартири, власником якої є ОСОБА_2 (т.1 а.с. 6-9,203).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_2, тому як власник повинна сплачувати комунальні послуги; перерахунок нарахувань за комунальні послуги в зв'язку з тимчасовою відсутністю споживачів може мати місце в разі додержання споживачем відповідної процедури, яка в даному випадку здійснена відповідачами не була; відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати за надані послуги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на час розгляду справи судом, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1)комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2)послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4)послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на час розгляду справи судом, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Частинами першою, другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на час розгляду справи судом, статті 67 ЖК України передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням суду в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, індексу інфляції та 3% річних відмовлено, тому відсутні підстави вважати, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року порушено права скаржника.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року заборгованість за житлово-комунальні послуги, індексу інфляції та 3% річних стягнуто саме з ОСОБА_2 на користь КП "Жилсервіс" Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 з апеляційною скаргою не зверталась.

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 фактично просить за наслідками розгляду його апеляційної скарги повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, тобто скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених судом вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, індексу інфляції та 3% річних, проте в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси шляхом звернення з апеляційною скаргою, таким чином у ОСОБА_1 відсутні повноваження на представництво ОСОБА_2 у відповідності до вимог параграфа 2 глави 4 ЦПК України.

Виходячи з вищевикладеного, зважаючи на те, що судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, правові підстави представництва ОСОБА_2 ОСОБА_1 відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.