Справа № 589/1822/18
Провадження № 2/589/308/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого -судді Євдокімової О.П.

за участю секретаря - Юрочко Л.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Шосткинського Казенного заводу „Імпульс про визнання відсутньою заборгованості з надання послуг з теплопостачання, суд-

ВСТАНОВИВ:

До Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернувся ОСОБА_1 з зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та Відповідачем укладений договір про надання послуги з теплопостачання від 09.11.2006р. За вказаним договором встановлена плата за 1 м кв.. опалюваної площі, яка становить 4 грн. 45 кой., та розмір щомісячної плати 242 гри. 97 коп., на протязі дії договору жодних змін до нього не вносилося, а тому і ціна за послугу повинна залишатися незмінною. Крім цього він вважає, що власники квартир з автономним опаленням за опалення місць загального користування (далі-МЗК) не сплачують, а весь тягар витрат на опалення таких місць покладений на власників квартир з централізованим опаленням і тому плата за опалення його помешкання нарахована не об'єктивно та з порушенням норм чинного законодавства. Тому просить визнати відсутнім у нього боргу за опалення квартири.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав мотивуючи їх тими ж підставами.

Представник Відповідача позов не визнав та пояснив, що оплата за опалення позивачу нараховується згідно затверджених тарифів про що зазначено і в договорі укладеним з позивачем. Крім цього оплата за опалення місць загального користування жодному з мешканців будинку не нараховується в тому числі і позивачу, тому просить відмовити останньому в задоволенні позову.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що в даному випадку виникли правовідносини з надання, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV,Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статею 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначені істотні умови договору на падання житлово-комунальних послуг, якими зокрема с вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг та порядок вимірювання обсягів надання послуг.

Згідно ст. 632 ЦК України у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно п. ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Тобто встановлення тарифу за послуги з централізованого опалення, як істотна умова договору, не є сферою договірного регулювання, а отже тарифи встановлені уповноваженим органом не можуть змінені за угодою сторін

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву споживача кореспондує визначений п. 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» його обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено й ст.19 Закону України «Про теплопостачання».

Частиною 1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Згідно пункту 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством. Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинковому засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії та вартість опалення 1 кв.м. опалювальної площі.

Так судом встановлено, що позивач є власником квартира № 68 розташованої в м. Шостка по вул.. Червоній в б. 7. Опалювальною площею 80,85 кв.м., що не заперечується сторонам по спаві.

Згідно договору від 9 листопада 2006 року відповідач є надавачем послуг позивачу з опалення квартири № 68 яка розташована в м. Шостка по вул.. Червоній в б. 7. Опалювальною площею 80,85 кв.м.

Відповідно до п. 1 вказаного договору виконавець зобовязується надати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, а Споживач зобовязаний своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених договором.

В п.п.5, 6 зазначеного договору вказано, що тариф на час укладення договору становить 4,45 грн. м.кв, що становить 242,97 грн.

Згодом тарифи змінювались (а.с. 53-71) відповідно до :

Рішення виконкому про встановлення тарифів № 290 від 17.10.2006 ;

Рішення виконкому про встановлення тарифів № 4 від 16.01.2007 ;

Рішення виконкому про встановлення тарифів № 371 від 10.11.2008;

Рішення виконкому про встановлення тарифів № 38 від 31.01.2011;

Постанова НКРЕКП від 17.04.2014 № 369 ;

Постанова НКРЕКП від 27.06.2014 № 792 ;

Постанова НКРЕКП від 03.03.2015 № 759 ;

Постанова НКРЕКП від 31.03.2015 №1171;

Рішення виконкому про встановлення тарифів №241 від 12.10.2017.

На підставі затверджених тарифів позивачу нарахована вартість за опалення квартири згідно затверджених тарифів та на умовах зазначених в договорі.

Згідно оборотної відомості заборгованість позивача з 01.10.2006р. по 1.04.2018р становить 13253,19 грн., що повністю відповідає вимогам законодавства та об'єктивно узгоджується з матеріалами справи. (а.с. 85-88).

Таким чином судом встановлено, що Відповідачу нараховано плату за користування послугою з опалення згідно затверджених уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Вказані тарифи чинні, ніким не спростовані та не оскаржені , а тому пояснення позивача , що вони є не законними не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім цього суд звертає увагу, що в судовому засіданні повністю спростовані пояснення позивача, що він сплачує за опалення місць загального користування. Так як з оборотної відомості вбачається, що оплата нарахована лише на опалювальну площу квартири позивача з чого і складається спірна заборгованість. Будь яких інших донарахувань в тому числі і за опалення місць загального користування будинку зазначена заборгованість позивача перед відповідачем не містить.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін., а частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином у судовому засіданні позивач жодним чином не довів, що позивач нараховував йому оплату за теплопостачання не у відповідності до укладеного договору, за неіснуючими та незаконними тарифами, і при нарахуванні розміру оплати незаконно нараховував за опалення місць загального користування нараховував .

За таких обставин, виходячи з зазначеного в задоволенні позову слід відмовити ти в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись .ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України,Закону України «Про житлово-комунальні послуги»

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Шосткинського Казенного заводу „Імпульс про визнання відсутньою заборгованості з надання послуг з теплопостачання квартири №68 розташованої в буд. № 7 по пров. Красному в м. Шостка - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_4