Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 343/1368/16-ц

провадження № 61-23264св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Гаражний кооператив № 1 «Нафтовик»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Девляшевського В. А., Матківського Р. Й., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Гаражного кооперативу № 1 «Нафтовик» (далі - ГК № 1 «Нафтовик») про визнання права власності у порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що після смерті її чоловіка - ОСОБА_5, вона як спадкоємиця першої черги спадкування за законом набула право власності на пай - гараж АДРЕСА_1

Відповідач без належної правової підстави переоформив право користування зазначеним гаражем на її сина - ОСОБА_6

Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється зареєструвати право користування гаражем на її ім'я, ОСОБА_4, збільшивши позовні вимоги, просила суд визнати за нею право на пай у вигляді гаража АДРЕСА_1 на її користь судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Долинського районного суду від 05 грудня 2016 року у складі судді Керніцького І. І. позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на пай та гараж АДРЕСА_1, що залишилися після смерті ОСОБА_5 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що пай у вигляді гаража АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому позивач, як співвласник цього майна, має переважне право на вступ до кооперативу замість чоловіка.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено. Рішення Долинського районного суду від 05 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що задовольняючи позов та визнаючи право власності в порядку спадкування за законом на пай та гараж АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, суд першої інстанції не з'ясував коло осіб, які мають право на спадщину, і, як наслідок, допустив порушення спадкових прав інших спадкоємців, зокрема, ОСОБА_6

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що пай та гараж АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_5 позивач як спадкоємець першої черги спадкування за законом прийняла спадщину відповідно до частини третьої статті 1241 ЦК України, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначене вище апеляційним судом під час розгляду справи не враховано, також проігноровано доводи позивача про безпідставність реєстрації права на спірне майно за ОСОБА_4 Апеляційним судом помилково прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_4 до провадження та не зазначено обставин, які б вказували на те, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про його права та обов'язки.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

Мотивувальна частина

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій установили, що 28 листопада 1964 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 87, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1, виданого 23 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області.

Згідно з довідкою № 1499 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 05 жовтня 2000 року виконавчим комітетом Долинської міської ради Івано-Франківської області зареєстровано ГК № 1 «Нафтовик».

ОСОБА_5 був членом ГК № 1 «Нафтовик» та мав пай у вигляді гаража НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого 03 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_4 порушувала питання про визнання за нею як спадкоємцем першої черги спадкування права на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, а саме: на пай у вигляді гаража АДРЕСА_1.

При цьому вона зазначала, що вказаний пай є об'єктом права спільної сумісної власності її та ОСОБА_5 як подружжя.

Позивач обґрунтовувала свої вимоги положеннями статей 1261, 1270 ЦК України.

Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтями 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частинами першою та третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Порядок оформлення права на спадщину визначено главою 89 книги шостої ЦК України.

Положення частини першої статті 1297 ЦК України (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини) зобов'язують спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Апеляційним судом встановлено і підтверджується довідкою Івано-Франківського державного нотаріального архіву від 18 грудня 2016 року, що на підставі заяви ОСОБА_6 про прийняття спадщини від 14 грудня 2009 року була відкрита спадкова справа № 18 та видано свідоцтво про право на спадщину на ім'я ОСОБА_6 При цьому із змісту цієї довідки відомо, що будь-які інші особи із заявами про прийняття спадщини чи видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 не звертались (а. с. 72).

Позивачем не надано суду доказів відмови їй нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, ОСОБА_6, який також є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті ОСОБА_5, не було залучено до участі у справі як відповідача, незважаючи на те, що вирішення цього спору може вплинути на його спадкові права.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що суд першої інстанції, задовольняючи позов та визнаючи право власності в порядку спадкування за законом на пай у вигляді гаража АДРЕСА_1 тільки за ОСОБА_4, не з'ясував коло осіб, які мають право на спадщину, чим допустив порушення спадкових прав ОСОБА_6

Вирішуючи вказаний спір, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, встановив дійсні правовідносини сторін справи, правильно застосував норми матеріального права, які їх регулюють, та, дотримуючись вимог статті 303 ЦПК України 2004 року, ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги фактично стосуються незгоди заявника з мотивами оскаржуваного судового рішення виключно з формальних міркувань, правового значення для вирішення цього спору не мають та додаткового правового аналізу не потребують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник