Провадження №2/748/275/19
Єдиний унікальний № 748/339/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Хоменко Л.В., секретаря Грибановської В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Територіальної громади села Ковпита в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування; третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чернігівська районна державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, діючи на підставі договору про надання правової допомоги та в інтересах позивачів, 11.02.2019 року, посилаючись на положення ст.ст.120, 123 ЦК УРСР, ст.ст.16, 328, 392, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати за позивачами право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Центральній, 58 у с. Ковпита Чернігівського району Чернігівської області, зокрема: за ОСОБА_1 на 1/3 частину вказаного домоволодіння та за ОСОБА_2 на 2/3 частини даного домоволодіння, як за спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 19 січня 2018 року.

Позов обґрунтовується наступним.

Згідно по господарських книг Ковпитської сільської ради Чернігівського району, станом на 15 квітня 1991 року вищезазначений будинок відносився до категорії «колгоспний двір» і був спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6. 22 лютого 1998 року помер ОСОБА_5, спадщину після смерті якого фактично прийняли його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_4, в силу приписів ст.549 ЦК УРСР. 11 листопада 2009 року померла ОСОБА_6. спадщину якої прийняв син ОСОБА_4 в силу приписів ч.3 ст.1268 ЦК України і став одноосібним власником даного домоволодіння. ОСОБА_4 помер 19 січня 2018 року і позивачі будучи спадкоємцями за законом першої черги звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину вони не мають можливості із-за відсутності правовстановлюючих документів на дане домоволодіння. При цьому дочка спадкодавця ОСОБА_7 відмовилась від прийняття спадщини на користь матері ОСОБА_2 У звязку з вищевикладеним позивачі змушені звернутись до суду за захистом своїх прав.

У судове засідання позивачі не зявились, від представника позивачів - адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. (а.с.)

Представник відповідача Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають. (а.с.)

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Представник третьої особи - Чернігівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, у судове засідання не зявився, від завідуючої нотаріальною конторою надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. (а.с.41)

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

Суд повно, всебічно та обєктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Дослідженням свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №100281 встановлено, що 22 лютого 1998 року помер ОСОБА_5 у м. Чернігові Чернігівської області. (а.с.16)

За життя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, підтвердженням чого є Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя. (а.с.24)

Згідно свідоцтва про народження серії «ІV-УР» №2365244, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23)

Таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були спадкоємцями першої черги за законом до спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, в силу приписів статті 529 ЦК УРСР, положення якої діяли на момент відкриття спадщини.

11 листопада 2009 року у с. Ковпита Чернігівського району Чернігівської області у віці 70 років померла ОСОБА_6, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії «1-ЕЛ» №130428, видане виконкомом Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 13 листопада 2009 року. (а.с.18)

Таким чином ОСОБА_4 був спадкоємцем першої черги за законом до спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6, в силу приписів статті 1261 ЦК України, положення якої діяли на момент відкриття спадщини.

З довідки виконавчого комітету Ковпитської сільської ради Чернігівського району №72 від 22 січня 2019 року встановлено, що згідно даних по господарських книг Ковпитської сільської ради домоволодіння по вул. Центральна (Радянська),58 у с. Ковпита Чернігівського району Чернігівської області відноситься до суспільної групи «колгоспне» і станом на 15 квітня 1991 року його членами були: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - голова колгоспного двору, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина. (а.с.30)

За даним КП «Чернігівське РБТІ» право власності на спірне домоволодіння не зареєстроване, а дані технічного паспорта свідчать, що його дійсна вартість становить 197 140 грн. (а.с.26, 27-29)

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору.

Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року із вступом в силу Закону України «Про власність» майно вказаного колгоспного двору не змінилося і не зменшилося, а тому суд дійшов висновку, що голова колгоспного двору та його член: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали право кожний на Ѕ частину спірного домоволодіння, на праві спільної сумісної власності, адже стороною відповідача не доведено ту обставину, що вони втратили право на частку у майні колгоспного двору.

Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає.

Відповідно до довідки Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №70 від 21 січня 2019 року ОСОБА_5 на день смерті 22 лютого 1998 року був зареєстрований і проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з дружиною ОСОБА_6, сином ОСОБА_4, невісткою ОСОБА_2, онуками ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.17)

Згідно приписів ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З наведеного суд робить висновок, що оскільки дружина померлого ОСОБА_6 та син померлого ОСОБА_4, проживали з ним за однією адресою, а отже вступили в управління і володіння нерухомим майном останнього, то відповідно вони прийняла його спадщину і стали фактичними власниками домоволодіння по вулиці Центральна,58 у с. Ковпита, у розмірі ОСОБА_6 ѕ частини, а ОСОБА_4 у розміні ј частини, однак юридично своє право власності не зареєстрували.

Суд, роблячи такий висновок, бере до уваги те, що відповідно до приписів ст.560 ЦК УРСР спадкоємець закликаний до спадкоємства може, а не зобовязаний одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Згідно довідки Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №71 від 21 січня 2019 року ОСОБА_6 на день смерті 11 листопада 2009 року була зареєстрована і проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з сином ОСОБА_4, невісткою ОСОБА_2, онуками ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.19)

Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З наведеного суд робить висновок, що оскільки син померлої ОСОБА_4, проживав разом з нею за однією адресою, то відповідно він вважається таким, що прийняв спадщину, а отже став фактичними одноосібним власниками домоволодіння по вулиці Центральна,58 у с. Ковпита, не зареєструвавши юридично своє право власності.

Свідоцтво про смерть серії «І-ЕЛ» №316307 свідчить, що ОСОБА_4 помер 19 січня 2018 року у с. Ковпита Чернігівського району Чернігівської області. (а.с.20)

За життя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, підтвердженням чого є свідоцтвом про шлюб серії «І-ЕЛ» №083558. (а.с.22)

Згідно свідоцтва про народження серії «ІІІ-АП» №309704, свідоцтва про народження серії «ІV-АП» №276151, та свідоцтва про шлюб серії «1-БК» №164486, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.23, 47, 48)

Довідка виконавчого комітету Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №69 від 21 січня 2019 року свідчить, що ОСОБА_4 на день смерті 19 січня 2018 року був зареєстрований і проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з сином ОСОБА_1 та дочкою ОСОБА_7 (а.с.21)

Як вбачається з копії спадкової справи №218/2018 дружина спадкодавця ОСОБА_2 та син спадкодавця ОСОБА_1 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, подавши відповідні заяви до Чернігівської районної державної нотаріальної контори, а дочка спадкодавця ОСОБА_7 відмовилась від прийняття спадщини на користь матері ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою:с. Ковпита по вул. Центральній, буд.58 не видавалось у звязку з відсутністю документів, які підтверджували належність майна спадкодавця. (а.с.25, 44-55)

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Ураховуючи, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 не оформив та не зареєстрував своє право власності на вказане вище спірне нерухоме майно, то це унеможливлює реалізацію спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх спадкових прав та є перешкодою у їх реєстрації.

Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Миру,21 у с. Повідов, Чернігівського району, Чернігівської області, в тому числі за ОСОБА_1 на 1/3 частину вказаного домоволодіння та за ОСОБА_2 на 2/3 частини даного домоволодіння, як за спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.120, 123, 529, 548, 549, 560 ЦК УРСР, ст.ст.16, 257, 328, 392, 1261, 1268, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст.12-13, 43, 89, 206, 211, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Центральна,58 в с. Ковпита Чернігівського району Чернігівської області, як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_4, померлого 19 січня 2018 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Центральна,58 в с. Ковпита Чернігівського району Чернігівської області, як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 19 січня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_8