Справа № 132/3354/19
Провадження № 22-ц/801/2206/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 рокуСправа № 132/3354/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Матківської М.В., Міхасішина І.В.

секретар: Константинов А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №4 у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 132/3354/19 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_2 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Павленко І.В. у приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області, дата складання повного тексту ухвали невідома

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась у Калинівський районний суд Вінницької області із заявою про забезпечення позову, яка подається до подання позовної заяви.

Заява мотивована тим, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 05.08.2019 року у справі №132/3345/18 ОСОБА_1 було поновлено на посаді продавця у фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з 17 серпня 2018 року та в цій частині рішення допущено до негайного виконання.

На підставі вищезазначеного рішення суду, ФОП ОСОБА_2 видав наказ від 29.08.2019 року №5/к, відповідно до якого ОСОБА_1 було поновлено на посаді продавця. Проте, відповідно до листа №12 від 29.08.2019 року ФОП ОСОБА_2 , повідомив її, що на виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі, їй необхідно 29.08.2019 року, з`явитись на робоче місце по АДРЕСА_1 і приступити до викання обов`язків продавця, підписавши та ознайомившись з документами, вказаними в цьому листі.

Попереднє місце роботи заявниці, з якого її незаконно звільнили, знаходиться по АДРЕСА_2 з відповідним розпорядком роботи, а саме: з 8-00 год. до 17-00 год., обідня перерва з 13-00 год. до 14-00 год., що відрізняється від нового розпорядку дня. Заявник зазначає, що таким чином, ФОП ОСОБА_2 . змінив місце її роботи, фактично перевівши на іншу роботу та змінив істотні умови праці. Вона вважає, що такі дії ФОП ОСОБА_2 в частині переведення її на іншу роботу та зміни істотних умов праці є незаконними та такими, що порушують її законні права і інтереси. З приводу оскарження таких дій ФОП ОСОБА_2 , що являють собою предмет позову, вона має намір звернутись до суду.

Враховуючи можливість її повторного звільнення з роботи у зв`язку з неявкою на нове місце роботи, така ситуація в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо визнання таких дій ФОП ОСОБА_2 в частині переведення ОСОБА_1 на іншу роботу та зміни істотних умов праці, незаконними.

За вказаних обставин, заявниця просила суд зупинити дії ФОП ОСОБА_2 в частині переведення її на роботу продавцем в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Постановлено вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дій ФОП ОСОБА_2 в частині переведення ОСОБА_1 на роботу продавцем в АДРЕСА_1 . Ухвалу звернуто до негайного виконання.

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку, як незаконну і необгрунтовану, постановлену з порушенням норм процесуального права при невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 03.10.2014 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір, відповідно до якого, конкретне місце роботи продавця не зазначалось. Скаржник вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги інтереси ФОП ОСОБА_2 , а надані позивачем докази дослідив неналежним чином, що призвело до перешкод у здійсненні його підприємницької діяльності, оскільки продавець торгівельної точки не перебуває на робочому місці і, як наслідок, здійснюються витрати на її заміщення. Також зазначає, що торгівельна точка в м. Калинівка закрита та не функціонує, а він, виконуючи рішення суду, поновив на посаду продавця ОСОБА_1 в смт. Вороновиця Калинівського району Вінницької області, оскільки це єдина торговельна точка , яка продовжує функціонувати.

Іншим аргументом апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, оскільки, виходячи зі змісту оскаржуваної ухвали, ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з приводу оскарження дій ФОП ОСОБА_2 , щодо переведення її на інше місце роботи, а тому позовні вимоги за змістом є тотожними із застосованими заходами забезпечення позову, що не давало суду підстав для їх застосування.

З урахуванням зазначеного, апелянт просить скасувати ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2019 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з огляду на наступне.

Згідно частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції даним вимогам не відповідає.

Так, в ході розгляду справи були встановлені наступні обставини.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 05.08.2019 року по справі №132/3345/18 ОСОБА_1 поновлено на посаді продавця у фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з 17 серпня 2018 року та в цій частині рішення допущене до негайного виконання (а.с. 3-9).

На підставі вищезазначеного рішення суду фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 видано наказ від 29.08.2019 року №5/к, відповідно до якого ОСОБА_1 було поновлено на посаді продавця з 17 серпня 2018 року без зазначення торгової точки та її адреси (а.с. 11).

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався нормами ст. ст. 149, 150 ЦПК України та виходив з майбутніх позовних вимог ОСОБА_1 і дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, колегія суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п.2, 10 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частина 3 ст.150 ЦПК України, передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи та зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дій ФОП ОСОБА_2 в частині переведення її на роботу продавцем в АДРЕСА_1 та вказала, що вона має намір звернутись у суд з позовом до ФОП ОСОБА_2 , щоб оскаржити його дії щодо переведення її на інше місце роботи.

Проте, суд першої інстанції при вирішенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову не врахував той факт, що відповідно до наказу від 29.08.2019 року №5/к ФОП ОСОБА_2 було поновлено ОСОБА_1 на посаді продавця з 17 серпня 2018 року відповідно до рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05.08.2019 року, у резолютивній частині якого відсутнє, як місце роботи так і його адреса.

Зі змісту того ж рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05.08.2019 року вбачається, що відповідно до трудового договору від 03.10.2014 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 04.10.2014 року в Калинівському районному центрі зайнятості за № НОМЕР_1 , конкретне місце роботи продавця теж не зазначалось ( а/с 3-9).

Крім того, зі слів ФОП ОСОБА_2 та його представника, у судовому засіданні Вінницького апеляційного суду, станом на даний час та на час поновлення ОСОБА_1 на роботі, його торгова точка у м. Калинівка Вінницького району Вінницької області закрита, діючою є лише торгова точка у смт. Вороновиця. Саме через це ОСОБА_1 листом було запропоновано місце роботи у АДРЕСА_1 .

Ці пояснення нічим не були спростовані представником заявниці у тому ж судовому засіданні.

З огляду на зазначене, ОСОБА_2 , видав наказ на поновлення ОСОБА_1 на роботі на виконання судового рішення.

А відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Таким чином, при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права; допущено невідповідність висновків суду обставинам справи, з огляду на що ухвала підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Враховуючи зазначене та норму ч.1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 384,20 грн. (а/с 16).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2019 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючої: АДРЕСА_3 ) на користь ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого: АДРЕСА_4 ) судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 384,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук