ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/759/19

Головуючий у першій інстанції - Кузюра В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1157/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Іванової Г.П.,

секретар: Герасименко Ю.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Картель» на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 червня 2019 року про відмову у забезпеченні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Картель» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та визнання укладеною додаткової угоди,

дата складання повного тексту: 25 червня 2019 року, м. Бобровиця,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2019 року ТОВ «Агро-Картель» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило визнати поновленим Договір оренди №02/1 земельної ділянки кадастровий номер :08:003:0094, загальною площею 1,9247 га, що знаходиться за межами населених пунктів в адміністративних межах Соколівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, укладений між ТОВ «Агро-Картель» та ОСОБА_1 27 лютого 2012 року, на строк 7 років, на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди та визнати укладеною додаткову угоду до Договору оренди від 27 лютого 2012 року №02/1 земельної ділянки у визначеній позивачем редакції.

Крім того, ТОВ «Агро-Картель» подало заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив заборонити державним реєстраторам, які уповноважені, відповідно до закону України, проводити реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії або проводити зміни в будь-який інший спосіб в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснювати державну реєстрацію прав власності та інших речових прав на нерухоме майно - земельну ділянку кадастровий номер :08:003:0094, загальною площею 1,9247 га, що знаходиться за межам населених пунктів в адміністративних межах Соколівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, в тому числі, але не виключно, здійснювати державну реєстрацію переходу права власності, права оренди, сервітуту, суперфіцію, позички тощо.

Заява мотивована тим, що відповідачкою було порушене переважне право позивача на поновлення договору оренди земельної ділянки №02/1 від 27 лютого 2012 року, у зв`язку з чим подано цивільний позов. Заявник зазначає, що оскільки відповідачка ігнорує будь-які звернення позивача щодо укладення додаткової угоди до Договору оренди щодо поновлення такого договору на той самий строк, позивач має реальні побоювання, що відповідачка в будь-який час може укласти договір оренди на спірну земельну ділянку з третіми особами та здійснити державну реєстрацію речових прав - прав оренди на вказану земельну ділянку на користь третіх осіб.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 червня 2019 року відмовлено у забезпеченні позову ТОВ «Агро-Картель».

Суд першої інстанції виходив з того, що заява є передчасною, такою, що базується на припущеннях, необґрунтованою доказами. Суд зазначив, що якщо позивач вважає, що виконав всі умови щодо проводження строку оренди, то має право звернутися до реєстратора та внести відповідні дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, всі інші договори в подальшому не зможуть зареєструвати.

Не погоджуючись з даною ухвалою ТОВ «Агро-Картель» звернулося до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати повністю ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову ТОВ «Агро-Картель».

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не досліджено позовну заяву і подані докази, з яких вбачається, що між сторонами дійсно виник спір; позовні вимоги обґрунтовані; позовна заява містить докази та обґрунтування щодо того, які саме обставини підтверджують подані докази, і одночасно ці ж докази підтверджують обставини щодо заяви про забезпечення позову; дійсно існує можливість в подальшому здійснення інших реєстраційних дій, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення у вказаній справі.

Особа, яка подає апеляційну скаргу посилається на ту обставину, що заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , права відповідачки щодо володіння та розпорядження майном не порушує, а лише обмежує її право на вчинення дій щодо передачі земельної ділянки в оренду до закінчення розгляду справи по суті.

Особа, яка подає апеляційну скаргу вказує, що забезпечення позову зазначеним способом не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін оскільки мета забезпечення позову це негайні, хоча й тимчасові заходи.

Також особа, яка подала апеляційну скаргу, звертає увагу, що посилання суду на можливість звернення позивача до реєстратора для внесення відповідних даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідає чинному законодавству.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явились про відкладення розгляду не звертались, в зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З позовної заяви вбачається, що 27 лютого 2012 року між ТОВ «Агро-Картель» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди №02/1 земельної ділянки з кадастровим номером :08:003:0094, загальною площею 1,9247 га, що знаходиться за межами населених пунктів в адміністративних межах Соколівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, строком на 7 років. Оскільки на звернення позивача про поновлення строку дії договору оренди та укладення додаткової угоди ОСОБА_1 не відповіла, позивач продовжив користуватися даною земельною ділянкою. Представник ТОВ «Агро-Картель», вважає, що не надавши заперечень або згоди щодо укладення додаткової угоди щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, порушила переважне право позивача на поновлення договору оренди земельної ділянки.

Необхідність забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що єдиною підставою для забезпечення позову відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України є наявність обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також з огляду на те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, та враховуючи можливий негативний вплив і наслідки на відновлення порушеного права позивача в разі встановлення неправомірних дій відповідачки, слід частково задовольнити заяву про забезпечення позову. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу та приймаються апеляційним судом в повному обсязі. Також приймаються до уваги доводи апеляційної скарги, що забезпечення позову зазначеним способом не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін оскільки мета забезпечення позову це негайні, хоча тимчасові заходи.

Помилковими є доводи апеляційної скарги, що заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , права відповідачки щодо володіння та розпорядження майном не порушує, адже обмеження відповідачки здійснювати будь-які дії вже порушує її права на вільне володіння та користування даною земельною ділянкою. Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.319, ч.4 ст.373 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно вимог ст.90 ЗК України власник земельної ділянки має право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, самостійно господарювати на землі, тобто використовувати своє право власності на власний розсуд.

В той же час, вимоги заяви про забезпечення позову, щодо заборони здійснювати державну реєстрацію переходу права оренди, сервітуту, суперфіцію, позички, враховуючи предмет позову, колегія суддів вважає припустимими.

Також, враховуючи вищезазначене, доводи апеляційної скарги, що судом не досліджено позовну заяву і подані докази, з яких вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, позовна заява містить докази та обґрунтування щодо того, які саме обставини підтверджують подані докази, і одночасно ці ж докази підтверджують обставини щодо заяви про забезпечення позову, дійсно існує можливість в подальшому здійснення інших реєстраційних дій, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення у вказаній справі заслуговують на увагу.

Крім того, слушними є доводи апеляційної скарги, що посилання суду на можливість звернення позивача до реєстратора для внесення відповідних даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідає чинному законодавству, адже для державної реєстрації права власності та інших речових прав щодо нерухомого майна, слід прикласти додаткову угоду до договору оренди землі, або рішення суду щодо речового права на нерухоме майна, як визначено ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також статтею 33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення у вказаній справі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Відповідно до положень ст.9 ЗУ «Про оренду землі», при переході права власності на земельну ділянку до нового власника такої земельної ділянки переходять права та обов`язки орендодавця за договором оренди цієї земельної ділянки.

З огляду на зазначене, відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ТОВ «Агро-Картель» та скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової постанови про часткове задоволення заяви, шляхом заборони державним реєстраторам, які уповноважені, відповідно до закону України, проводити реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії або проводити зміни в будь-який інший спосіб в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснювати державну реєстрацію переходу права оренди, сервітуту, суперфіцію, позички на належну ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :08:003:0094, загальною площею 1,9247 га, що знаходиться за межам населених пунктів в адміністративних межах Соколівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Картель» задовольнити частково.

Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 червня 2019 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Картель» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Картель» (ідентифікаційний код: 35052403, місцезнаходження: вул.30-річчя Перемоги, буд.№1, с.Соколівка, Бобровицький район, Чернігівська область, 17461) до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та визнання укладеної додаткової угоди - задовольнити частково.

Заборонити державним реєстраторам, які уповноважені, відповідно до закону України, проводити реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії або проводити зміни в будь-який інший спосіб в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснювати державну реєстрацію переходу права оренди, сервітуту, суперфіцію, позички на належну ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :08:003:0094, загальною площею 1,9247 га, що знаходиться за межам населених пунктів в адміністративних межах Соколівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області.

В іншій частині вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Судді: