Справа № 450/1384/19 Провадження № 2/450/1082/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді Кіпчарського М.О.,

за участю: секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Пустомити цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач 24.04.2019 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , та три земельні ділянки дві з яких, розташовані на території с. Зубра, Пустомитівського району Львівської області, одна розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , до складу спадкової маси після смерті якої серед іншого увійшло вказане вище нерухоме майно.

Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_3 розпорядилася, склавши 10.06.2015 року заповіт, згідно якого земельну ділянку розташовану на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району та земельну ділянку розташовану на території с. Зубра, Пустомитівського району Львівської області площею 0,0247 га, заповіла своїй невістці ОСОБА_2 .

Відповідач, як спадкоємець за заповітом, спадщину не прийняла, оскільки з спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строку до нотаріуса не зверталася, у зв`язку з чим до спадкування закликаються спадкоємці за законом.

Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, до дня смерті матері проживав разом з нею, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, однак не в змозі зареєструвати свої спадкові права в нотаріальному порядку оскільки відповідач не визнає його право на спадщину, окрім цього його мати за життя не зареєструвала право власності на житловий будинок за собою. З цих підстав просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав вказаних у позовній заяві та просить такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з`явилася, позовні вимоги визнала повністю, про що подала відповідну заяву, зазначила, що на спадкове майно після смерті свекрухи, ОСОБА_3 , не претендує .

Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.02.2017 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18.06.2015 року.

До складу спадщину після смерті ОСОБА_3 у відповідності до ст. 1218 ЦК України увійшли:

- земельна ділянка площею 0,0247 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Зубра АДРЕСА_2 Пустомитівського району Львівської області, що належала ОСОБА_3 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19287623 від 20.03. 2014 року;

- земельна ділянка площею 0,0247га, кадастровий номер НОМЕР_4 , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у с. Зубра, Пустомитівського району Львівської області, що належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності індексний № 16378249 від 20.01. 2014 року;

- земельна ділянка площею 7,6132 га, кадастровий № НОМЕР_5 , цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району, Кіровоградської області, що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 від 12.08.2005 року;

- житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу житлового будинку з надвірними спорудами від 16.11. 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу, Солодовою Л.А., зареєстровано за № 2091.

ОСОБА_3 своєю власністю на випадок смерті розпорядилася, та 10.06. 2015 року склала заповіт, посвідчений секретарем Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Гій Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 18, згідно якого земельну ділянку площею 7,61 га, розташовану на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області та земельну ділянку площею 0,0247га., кадастровий номер НОМЕР_7 , розташовану в с. Зубра, Пустомитіського району Львівської області вона заповіла невістці - ОСОБА_2 .

За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Оскільки спадкоємець за заповітом, ОСОБА_2 , вимоги ч. 1 ст. 1269 ЦК України не виконала разом із спадкодавцем на час смерті не проживала, тому спадщини не прийняла.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у випадку неприйняття спадщини усіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом.

У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Чоловік спадкодавця та батько позивача, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 20.06.1991 року.

З довідки № 622 від 23.05.2019 року, яка видана Зубрянським старостинським округом Солонківської сільської ради Пустомитівського району слідує, що ОСОБА_3 до дня смерті проживала та вела спільне господарство разом з сином, ОСОБА_1 , у АДРЕСА_3 , який займався її похованням.

Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлої ОСОБА_3 , який прийняв в порядку спадкування належні померлій житловий будинок та земельні ділянки, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто набув право власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за того, що спадкодавець за життя не зареєструвала право власності на житловий будинок за собою.

Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 12, 76, 81, 247, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- земельну ділянку площею 0,0247 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою с.Зубра Пустомитівського району Львівської області, що належала ОСОБА_3 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19287623 від 20.03.2014 року;

- земельну ділянку площею 0,0247 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою с.Зубра Пустомитівського району Львівської області, що належала ОСОБА_3 згідно Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_10 від 20.01.2014 року;

- земельну ділянку площею 7,6132 га, кадастровий номер НОМЕР_5 , цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, що належала ОСОБА_3 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 від 12.08.2005 року;

- житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 50,9 кв.м, житловою 35,5 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, укладеного 16.11.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №2091.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

СуддяМ. О. Кіпчарський