Справа № 621/261/19
Провадження № 2/621/481/19
29 березня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Вельможної І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Єрмоленко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві в заочному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
31.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме однокімнатною квартирою № 14 у будинку № 4 по вул. Фабричній в с. Таранівка Зміївського району Харківської області, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 24.02.2007 року ОСОБА_1 придбав однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу. Хоча зазначена квартира була придбана у період зареєстрованого шлюбу із відповідачем, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03.08.218 року по цивільній справі № 621/2087/17 було встановлено, що зазначене нерухоме майно є приватною власність ОСОБА_1, оскільки було придбано за його особисті кошти. Вказаним судовим рішенням також було встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі до 09.10.2014 року. Проте, у червні 2014 року відповідач добровільно виїхала з квартири АДРЕСА_1 та забрала всі особисті речі. З 2014 року відповідач у вказаній квартирі не мешкає. Дана обставина підтверджується рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2014 року. На даний час ОСОБА_2 мешкає за іншою адресою на території Зміївського району у цивільному шлюбі. У квартирі відсутні особисті речі ОСОБА_2 Комунальні платежі та платежі на утримання та ремонт квартири ОСОБА_2 не сплачує. На даний час через реєстрацію відповідача ОСОБА_2 позивач не може на власний розсуд розпоряджатися належним йому на праві власності майном. Позивач сплачує додаткові комунальні платежі. Крім того, в зв'язку з реєстрацією відповідача у квартирі, ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити субсидію.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позов підтримали та просили його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судової кореспонденції та Довідками про доставку СМС-повідомлень, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
Встановлено, що ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_2 на підставі Договору купівлі-продажу (а.с. 9, 10, 11).
Зазначена квартира була придбана в період зареєстрованого шлюбу із ОСОБА_2 В той же час, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03.08.218 року по цивільній справі № 621/2087/17 встановлено, що квартира АДРЕСА_2 є приватною власність ОСОБА_1, оскільки вона була придбана за особисті кошти позивача (а.с. 16-17).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Також, з тексту рішення вбачається, що відповідач з червня 2014 року не мешкає разом із ОСОБА_1 (а.с. 18).

За інформацією виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 24.09.2018 року № 1424 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Актами обстеження підтверджено факт відсутності ОСОБА_2 за місцем її реєстрації, а також відсутність її особистих речей у квартирі (а.с. 13, 14, 15).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

У зв'язку з тим, що в квартирі позивача зареєстрована відповідач, яка фактично там не проживає, ОСОБА_1 не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на вище викладене, враховуючи відсутність ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання понад один рік без поважних причин, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Приймаючи до уваги той факт, що позивач був звільнений від сплати судового збору, а також, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 14 в будинку № 4, який розташований по вул. Фабричній в с. Таранівка Зміївського району Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., які перерахувати на рахунок отримувача 6001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5 п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до Харківського Апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання рішення 29.03.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт МН № 699507, виданий 02.09.2004 року Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: 63450, АДРЕСА_3.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт КО № 673074, виданий 22.09.2006 року Шишацьким РВ УМВС України в Полтавській області, ІПН НОМЕР_2, адреса реєстрації: 63450, АДРЕСА_3.

Головуючий: