ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року

м.Суми

Справа №1806/2-344/11

Номер провадження 22-ц/816/4484/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлов І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

представника відповідачів - адвоката Молібог Ю.М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи - Державні виконавці відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Діхтяренко Володимир Олександрович, Ричкаль Сергій Павлович ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Молібог Юлії Миколаївни ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми (суддя Алфьоров А.М.) від 24 липня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

24 липня 2019 року ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Молібог Ю.М. про скасування заходів забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, що були застосовані по відношенню до відповідачів ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 30 вересня 2009 року. Відмову у задоволені заяви суд першої інстанції, посилаючись на приписи статті 441 ЦПК України, мотивував наявністю незавершеного виконавчого провадження про примусове стягнення з відповідачів суми боргу.

В апеляційній скарзі адвокат Молібог Ю.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила скасувати ухвалу місцевого суду від 24 липня 2019 року і постановити нове судове рішення про скасування заходів забезпечення позову, що накладалися ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 30 вересня 2009 року.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції, керувався процесуальною нормою, якою врегульовано тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон на стадії виконання судового рішення, проте відносно відповідачів тимчасові обмеження вживались судом як заходи забезпечення позову, а не для забезпечення виконання судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Діхтяренко В.О., просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити. При цьому державний виконавець зазначив, що у межах виконавчого провадження вживаються дії з примусового виконання рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 06 грудня 2011 року, яке у повному обсязі не виконане. Оскільки боржники мають невиконані зобов`язання, тому підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

У судовому засіданні адвокат Молібог Ю.М. підтримала доводи апеляційної скарги, інші учасники у судове засідання з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що 29 вересня 2009 року ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми було відкрите провадження у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк (ВАТ КБ) «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 43).

30 вересня 2009 року ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми до закінчення провадження у справі з метою забезпечення позову, відповідно до положень статей 151-153 ЦПК * України, було накладене тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно відповідачів, громадян України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Маршали Недригайлівського району Сумської області, яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , і/н НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , і/н НОМЕР_2 .

(Примітка: тут і далі ЦПК* України - посилання на редакцію Цивільного процесуального кодексу України яка була чинною до 15 грудня 2017 року).

06 грудня 2011 року рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми, яке набрало законної сили 16 грудня 2011 року, позов ПАТ КБ «Надра» було задоволено. З ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто заборгованість за Кредитним договором №10/2007/409327098 від 21 грудня 2007 року у розмірі 488924,56 гривень. У задоволені зустрічного позову відмолено.

21 грудня 2011 року Ковпаківським районним судом міста Суми був виданий виконавчий лист № 1806/2-344/11, на підставі якого 07 листопада 2012 року та 23 травня 2013 року відповідно, були відкриті виконавчі провадження № 35209613 та № 38077980 про солідарне стягнення з боржників - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 488924, 56 гривень (а.с. 144).

За інформацією Головного територіального управління юстиції у Сумський області станом на 29 серпня 2019 року рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 06 грудня 2011 року залишалося невиконаним.

Статтею 151 ЦПК * України встановлювалося, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Статтею 152 ЦПК* України передбачалася можливість вживати такий вид забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії, а у разі необхідності суд мав можливість застосувати інші види забезпечення позову.

Відповідно до частини 3 статті 154 ЦПК* України, заходи забезпечення позову могли бути скасовані судом, який розглядає справу. Крім того, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовувались до набрання судовим рішенням законної сили. Проте, суд мав можливість одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову (ч. 6 ст. 154 ЦПК* України).

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» (у редакції що діяла на час розгляду постановлення ували від 30 вересня 2009 року), право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, якщо: до нього подано цивільний позов - до закінчення провадження у справі.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка застосовувалася у зв`язку з поданням до особи цивільного позову до закінчення провадження у справі. Така, визначена ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 вересня 2009 року стосовно відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 санкція, носила тимчасовий характер і вживалась судом до закінчення провадження у справі.

Цивільний процесуальний кодекс України (у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року), який набрав чинності з 16 грудня 2017 року, скасування заходів забезпечення позову регламентує статтею 158. Так, частинами 7-10 зазначеної статті визначено, що, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до статті 441 ЦПК України ( яка розміщена у розділі VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень органів (посадових осіб)»), тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (частина 2 статті 441 ЦПК України).

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (частина 3 статті 441 ЦПК України).

Отже, судове провадження у справі закінчилося 16 грудня 2011 року, коли набрало законної сили рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 06 грудня 2011 року. У передбаченому частиною 6 статті 154 ЦПК* України порядку, місцевий суд питання про скасування обраних у відношенні відповідачів заходів забезпечення позову не вирішував. Статус боржників у виконавчому провадженні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули відповідно 07 листопада 2012 року та 23 травня 2013 року.

На той час норми процесуального закону не передбачали за умови відкриття виконавчого провадження пролонгацію дії таких заходів на період до повного виконання судового рішення.

До 15 грудня 2017 року згідно з положеннями статті 377-1 ЦПК* України, питання про тимчасове обмеження виїзду за межі України при виконанні рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 06 грудня 2011 року, стосовно боржників ОСОБА_2 та з ОСОБА_1 не вирішувалося.

Оскільки ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 30 вересня 2009 року заходи забезпечення позову встановлювалися до закінчення провадження у справі, а не до повного виконання судового рішення, то вони підлягали скасуванню судом за правилами частини 6 статті 154 ЦПК* України.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви адвоката Молібог Ю.М. є помилковим і таким, що постановлений з порушенням норм процесуального права. Положення статті 441 ЦПК України місцевий суд застосував неправильно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 24 липня 2019 року не можна визнати законною і обґрунтованою, тому, вона підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про скасування застосованого ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 20 вересня 2009 року тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у відношенні громадянки України - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Керуючись статтями 158, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Молібог Юлії Миколаївни задовольнити.

Скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 24 липня 2019 року та ухвалити нове судове рішення.

Заяву про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати застосоване ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 20 вересня 2009 року тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у відношенні громадянки України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Маршали Недригайлівського району Сумської області, реєстрація місця мешкання: АДРЕСА_1 , і/н НОМЕР_1 , та громадянина України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, реєстрація місця мешкання: АДРЕСА_1 , і/н НОМЕР_2 .

Копію ухвали надіслати до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області та до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Дата складення повного судового рішення - 28 жовтня 2019 року.

Головуючий І.В.Орлов (суддя-доповідач)

Судді: О.Ю.Кононенко

С.С.Ткачук