Провадження №2/512/74/19
УХВАЛА

29 березня 2019 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бростовської Н.О.,

секретаря - Пустовіт С.П.,

за участю

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про витребування майна з незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про витребування майна з незаконного володіння.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на предмет спору - належне їй майно - трактор марки «МТЗ-6», 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також вилучити його та передати третім особам для збереження (а.с.13-14).

В подальшому, 22.03.2019р. позивач уточнила свої вимоги і просила суд зобов'язати Савранський районний відділ державної виконавчої служби накласти арешт на предмет спору - належне їй майно - трактор марки «ЮМЗ-6», 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, (чи змінений на державний номер НОМЕР_2), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, чи АДРЕСА_2, і належить відповідачу ОСОБА_2, а в разі відсутності предмету спору, з метою забезпечення позову, зобов'язати Савранський районний відділ державної виконавчої служби накласти арешт на рухоме і нерухоме майно відповідача вартістю 80000грн. (а.с.44-45).

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що у 2008 році вона придбала трактор марки «ЮМЗ-6», 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, про що нею було отримано свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_3, видане Савранською ІДТН 14.11.2008р.. Того ж року вона на підставі усно укладеного договору з відповідачем про тимчасове використання трактора терміном на 5 років передала йому у використання вказаний трактор, оскільки на той час її син ОСОБА_3 перебував у шлюбі з його дочкою - ОСОБА_4. У 2014 році термін дії вказаного договору закінчився, але відповідач відмовляється повернути належний їй трактор. Крім того, позивач вказує, що застосовуючи заходи приховування цього трактора, відповідач незаконно змінив його транспортний номер на іншій. Починаючи з 2014 року позивач застосовувала заходи щодо повернення цього трактора, а саме декілька разів вона зверталась із заявами до правоохоронних органів, але до теперішнього часу повернути належний їй трактор не вдалося, оскільки відповідач кожен раз при нагоді застосовував заходи щодо його приховування, у зв'язку з чим у позивача виникла негайна потреба в застосуванні заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні позивач уточнену заяву про забезпечення позову підтримала, просила її задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про забезпечення позову також підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що у нього немає трактора марки «ЮМЗ-6», 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, і де він знаходиться йому не відомо; після розірвання шлюбу його дочки ОСОБА_4 і сина позивача - ОСОБА_3 позивач разом із сином забрали все своє майно, у тому числі і вказаний трактор, а тому проти накладення на цей трактор арешту не заперечує. Щодо арешту на іншій трактор з державним номером НОМЕР_2, то йому не відомо кому він належить і де він знаходиться, а також щодо накладення арешту на належне йому рухоме і нерухоме майно вартістю 80000грн. він заперечує, в цій частині просить відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у їх сукупності, надані позивачем на підтвердження обставин, на які вона послалася, обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 цієї статті).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З огляду на зазначене, при зверненні до суду з клопотанням про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення та обов'язково подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи з наведеного, та з урахуванням наявності спору майнового характеру і обсягу заявлених позовних вимог, доказів про належність майна, щодо якого подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, а також враховуючи ймовірні наслідки можливого відчуження спірного майна на відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в частині накладення арешту на трактор марки «ЮМЗ-6», 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки його невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, при цьому, суд вважає, що цей захід забезпечення позову є достатнім та співмірним із заявленими позовними вимогами.

Щодо накладення арешту на трактор з реєстраційним номером НОМЕР_2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, або за адресрою АДРЕСА_2, або на рухоме і нерухоме майно вартістю 80000грн., що належить відповідачу, то ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять відомостей стосовно ринковой вартості належного позивачу трактора марки «ЮМЗ-6», 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Також позивачем не зазначено на яке саме рухоме і нерухоме майно відповідача із зазначенням його вартості, місцезнаходження та належності саме відповідачу слід накласти арешт, а відтак обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо вказаного майна не є обґрунтованим і адекватним вимог заявника та співмірним із предметом позову.

Керуючись ст.149, п.1 ч.1 ст.150, ч.2 ст.258 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зобов'язати Савранський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області накласти арешт на трактор марки «ЮМЗ-6», 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, заводський НОМЕР_4, двигун НОМЕР_5, об'єм двигуна 4940см3, який належить ОСОБА_1, 02.01.1956 року народження, згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3, виданого Савранською ІДТН 14.11.2008р..

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Савранський районний суд Одеської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (ч.ч.1, 2 ст.352, п.3 ч.1 ст.353, ст.354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.