ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 квітня 2019 року

м. Харків

справа №640/11445/18

провадження №22-ц/818/1651/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружиниза апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018року, постановлене під головуванням судді Золотарьової Л.І., в залі суду в м. Харкові (повний текст судового рішення складено 17 грудня 2018 року), -

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 02 липня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до 13 травня 2021 року. Стягнуто з ОСОБА_2, на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Допущено негайне виконання рішення у частині стягнення з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно (але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття); стягнути з нього аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 до досягнення неповнолітньою донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років (до 13.05.2021 року) у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_2 не заперечує проти стягнення з нього аліментів, проте вказує, що не має постійного місця роботи, здійснює самостійну господарську діяльність, його дохід є періодичним та нестабільним, тому задля належного забезпечення інтересів неповнолітньої дитини доцільним є призначення аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, він регулярно самостійно надає матеріальну допомогу дружині та надає кошти на потреби їхньої неповнолітньої доньки.

ОСОБА_1надала відзив на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, займається підприємницькою діяльністюта має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, наявні підстави для стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 02 липня 2018 року до досягнення дитиною трьох років.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що з 25 жовтня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.7,12). Дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_2 не надає. Крім того, вона наразі не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у звязку з чим не має змоги забезпечити дитині і собі належний рівень проживання. Вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх доходів (заробітку).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3 від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно частини першої ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частини 2, 4, 6 статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25 жовтня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.7,12). Дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні.

Відповідач є працездатною особою, займається підприємницькою діяльністю, визнає свій обовязок матеріально забезпечувати свою дитину та дружину.

Висновок суду першої інстанції про стягнення аліментів у частині від заробітку (доходу) відповідача, відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до ст. 184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі стягуються лише за заявою одержувача. Проте позивачка наполягала на стягненні аліментів саме у частці від заробітку відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не вірно визначено розмір стягнення з нього аліментів, а саме у частці від доходу, з тих підстав, що його дохід є нестабільним, - не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки суперечать вимогам закону.

Тому підстав для визначення розміру аліментів в сумі, про яку просить апелянт, немає.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, а саме: для зменшення розміру стягнутих аліментів на утримання дитини, виходячи з наступного.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому враховуються також вимоги ст.. 182 СК України.

Колегія суддів враховуючи наявні у справі докази, обставини справи, що мають істотне значення, вважає, що необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частки на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018року в частині визначення розміру аліментів на дитину - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_4