ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №584/1903/18

Номер провадження 22-ц/816/2637/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Попової А.П.,

сторони:

позивач - Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області,

відповідач - ОСОБА_1,

третя особа - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 28 грудня 2018 року про забезпечення позову, у складі судді Данік Я.І., постановлену у м. Путивль,

в с т а н о в и в :

27 грудня 2018 року Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягнути 75076 грн 83 коп завданих збитків (а.с. 2-5).

У цей же день була подана заява про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням нерухомого майна, що перебуває у його приватній власності, а саме: одноповерхової нежитлової будівлі, загальною площею 87,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,0552 га, яка знаходиться в комунальній власності Путивльської міської ради Сумської області.

Заява мотивована тим, що набувши у 2007 році право власності на нежитлову будівлю, розташовану на земельній ділянці за вказаною адресою, яка перебуває у комунальній власності Путивльської міської ради Сумської області, ОСОБА_1 не уклав договору оренди землі та не сплачує оренду плату, чим позивачу заподіяні збитки. На виконанні Ковпаківського РВ ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області знаходиться рішення Апеляційного суду Сумської області від 19 липня 2017 року у справі № 584/737/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області збитків у сумі 43779 грн 98 коп та 1978 грн судового збору, яке відповідачем не виконується та існує загроза відчуження ним майна, що унеможливить виконання судових рішень.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 28 грудня 2018 року заяву Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області задоволено.

Заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії щодо відчуження одноповерхової нежитлової будівлі, загальною площею 87,5 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,0552 га, яка перебуває у комунальній власності Путивльської міської ради Сумської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову, не взяв до уваги факт повного виконання ОСОБА_1 зобов'язання щодо сплати збитків за попереднім рішенням суду та закінчення з цих підстав виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 01 серпня 2017 року, виданого Путивльським районним судом Сумської області у справі № 584/737/16-ц. Доводить, що позовні вимоги заявлені про стягнення збитків у грошовій формі і відношення до нерухомого майна не мають. Вказує, що позивачем не надано жодних доказів наявності небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам чи інтересам до ухвалення рішення суду або що не вжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною позивача не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Титаренка П.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви Путивльської міської ради Сумської області про забезпечення позову мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову щодо належного відповідачу майна - одноповерхової нежитлової будівлі.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що в провадженні Путивльського районного суду Сумської області перебуває справа за позовом Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про стягнення 75076 грн завданих збитків (а.с. 13).

На підставі договору купівлі-продажу від 01 лютого 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, останній є власником одноповерхової нежитлової будівлі, загальною площею 87,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, розміщеної на земельній ділянці площею 0,0552 га, яка перебуває в комунальній власності Путивльської міської ради Сумської області.

ОСОБА_1 не уклав з власником договір оренди земельної ділянки, на якій знаходиться належний йому об'єкт нерухомості, та, відповідно, не сплачує орендну плату.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 19 липня 2017 року скасоване рішення Путивльського районного суду Сумської області від 19 квітня 2017 року у справі № 584/737/16-ц та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача збитки, завдані неправомірним використанням земельної ділянки по АДРЕСА_1 за період з 25 березня 2013 року по 01 жовтня 2015 року у сумі 43779 грн 98 коп та 1978 грн судового збору.

Постановою Путивльського РВ ДВС від 14 лютого 2019 року закінчене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 01 серпня 2017 року, виданого Путивльським районним судом Сумської області у справі №584/737/16-ц, у зв'язку з зарахуванням коштів на рахунок Путивльського РВ ДВС (а.с. 24, 25).

З гідно з актом № 20 від 14 листопада 2018 року комісією Путивльської районної державної адміністрації визначено, що розмір орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0552 га по АДРЕСА_1, за період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2018 року становить 75076 грн 83 коп.

Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки за 2017 рік складає 382880 грн. (а.с. 3).

Як вбачається з вищевикладеного, предметом спору у справі є вимога майнового характеру, а саме: стягнення 75076 грн 83 коп збитків, завданих не сплатою орендної плати за землю.

Суд першої інстанції, обираючи вид забезпечення позову, не взяв до уваги вартість нежитлової будівлі, належної відповідачу на праві власності, яка становить 204940 грн, що значно перевищує ціну позову.

Таким чином, вид забезпечення позову, про який просив позивач та який був застосований судом, не відповідає заявленим позовним вимогам. Заборона відповідачу вчиняти дії щодо відчуження одноповерхової нежитлової будівлі, що знаходиться по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності Путивльської міської ради Сумської області, виходить за межі змісту позовних вимог, а обраний захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами.

Заява про забезпечення позову та оскаржувана ухвала не містять посилань на докази, що підтверджують неможливість чи ускладнення виконання рішення суду про стягнення збитків у разі задоволення позову.

Посилання у заяві про забезпечення позову та в ухвалі суду першої інстанції на невиконання відповідачем рішення суду щодо стягнення з відповідача збитків за попередній період в іншій справі, не є підставою для забезпечення позову у цій справі.

Позивачем не надано доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після подачі позову до суду (реалізація нерухомого майна чи підготовчі дії для його реалізації, витрачання грошових коштів не для розрахунків з позивачем), натомість, апеляційному суду надані докази погашення ОСОБА_1 боргу за попередні роки та закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 01 серпня 2017 року, виданого Путивльським районним судом Сумської області у справі № 584/737/16-ц.

На думку колегії суддів, постановлена ухвала суду першої інстанції не містить жодного обґрунтування підстав заборони власнику вільно володіти, користуватись та розпоряджатися своїм майном, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За встановлених обставин та вимог закону, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб і з заявлених підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 28 грудня 2018 року.

Відмовити у задоволенні заяви Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про стягнення збитків.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук