У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/1131/19

провадження № 6/0285/61/19

27 березня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Михайловської А.В., за участі секретаря судового засідання Ковальової З.С.,

учасники справи : державний виконавець Новоград-Волинського міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,

встановив:

Державний виконавець 27.03.2019 року звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 285/4275/15-ц, виданого 17.09.2018 року про стягнення з боржника на користь ОСОБА_3 37342 грн- 3% річних за прострочку грошового зобов'язання за договором позики.

Своє подання обґрунтовує тим, що у виконавчій службі знаходиться на виконанні виконавче провадження № 57652083 з виконання виконавчого листа за рішенням Баранівського районного суду у справі № 285/4275/15-ц, боржником за яким є ОСОБА_2 Рішення на сьогоднішній день не виконано, декларацію не подано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання боржником не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження. Вказує, що виконавцем не було встановлено ні майна, ні коштів, належних боржнику. На адресу боржника неодноразово здійснювалися виходи виконавця та залишалися відповідні виклики до виконавця, однак боржник на виклики не прибув, про причини неявки не повідомив. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно неї відповідного заходу примусового виконання.

Державний виконавець в судове засідання не прибув, в письмовій заяві просив справу розглянути без його участі, подання просить задовольнити.

Дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобовязаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у відповідності до ст.441 ЦПК України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Частиною 4 ст. 441 ЦПК України визначено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права слідує, що установлене Конституцією право вільно залишати територію України може бути обмежено відносно боржника-фізичної особи за судовим рішенням шляхом установлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України лише у разі встановлення та доведеності факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Як вбачається з копії постанови про відкриття провадження від 12.11.2018 року ВП № 57652083 державним виконавцем Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Баранівського районного суду у справі № 285/4275/15-ц, виданий 17.09.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 37342 грн. - 3% річних за прострочку грошового зобов'язання за договором позики.

Державним виконавцем було направлено запити до відповідних органів, однак належного боржнику майна чи коштів не встановлено.

Так, з огляду на надані письмові матеріали, державним виконавцем на надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, що за час виконання рішення він безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця.

Зокрема, державний виконавець у поданні посилається на те, що 10.12.2018 року та 14.01.2019 року було здійснено вихід за адресою проживання боржника, де залишалися виклики щодо явки до виконавця для виконання рішення суду, однак остання не виклики не з'являлася, про причини неявки не повідомляє. Однак, як вбачається з матеріалів справи, у справі наявні лише копії актів державного виконавця 14.01.2018 року , від 10.12.2018 року, з яких вбачається, що двері квартири боржника були замкнені та жодного посилання на те, що боржник викликалася немає. Крім цього, виконавцем не долучено до справи копії відповідних викликів боржника та доказів їх направлення та отримання ним.

Отже, сама лише наявність у боржника ОСОБА_2 невиконаних зобов'язань по сплаті коштів, покладених на нього зазначеним рішенням, без доведення факту ухилення боржника від виконання рішення, на думку суду, не може бути підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України. У поданні відсутні посилання на будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Таким чином, подання про обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон є передчасним, оскільки подано до суду без доказів про умисне ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

На підставі викладеного, й зважаючи на норми ч.1 ст.81 ЦПК України, суд дійшов переконання, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 441, 260 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні подання державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України відмовити.

Ухвала, що постановлена поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду області протягом 15 днів з моменту її проголошення чи підписання.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання ухвали - 27 березня 2019 року.

Головуюча : А.В.Михайловська