Справа № 737/188/19
Проваждення № 2/737/129/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяОСОБА_1
секретар судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу№ 737/188/19
за позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
доОСОБА_3
про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу
учасники справи та представники:
представник позивачане зявився
відповідачОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 22.05.2017 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (надалі - Позивач) та ОСОБА_4 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6653104, за яким страховик зобовязався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля Ореl Соmbo, державний номер JFR 974.

25.06.2017року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля автомобіля Ореl Соmbo, державний номер JFR 974, під управлінням Відповідача та автомобіля Hundai Santa Fe, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під управлінням ОСОБА_5 ОСОБА_2.

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2017 особою, винною в ДТП, визнано відповідача та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до звіту № SOS-854 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 21.07.2017, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Hundai Santa Fe, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 64 716 грн. 89 коп.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування у сумі 33 317 грн. 75 коп. Зазначена виплата підтверджується платіжним дорученням.

Відповідно до абз. «г» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « ПЗУ України» суму завданої майнової шкоди в розмірі 33 317 грн. 75 коп., та втрати на оплату судового збору.

В судове засідання представник позивача, не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, у справі наявне клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності від 05.03.2019.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пославшись на те, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована, розмір збитків позивачем не доведений, висновок експерта є сумнівним, винесеним з застереженнями, а номер постраждалої машини не відповідає технічному паспорту.

Судом встановлено:

Згідно з полісом № АК/6653104 обовязкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів 22.05.2017 була застрахована відповідальність власника транспортного засобу Ореl Соmbo, державний номер JFR 974, страхувальник ОСОБА_4, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становив 100 000 грн., франшиза 510 грн (а.с. 5)

Згідно з постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2017, 25 червня 2017 року, о 16.10 год., в місті Києві про Броварському проспекту, 17, ОСОБА_3, керуючи автомобілем Ореl Соmbo, державний номер JFR 974, при перестроюванні не надав преваги в русі автомобілю Hundai Santa Fe, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів та матеріальних збитків (а.с. 6).

26.06.2017 року ОСОБА_6 (так зазначено у заяві) подав ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» заяву про настання страхового випадку (а.с.7-13).

Співробітниками ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було складено страховий акт від 22.06.2018 (а.с. 14).

У протоколі огляду транспортного засобу від 07.07.2017 оцінювач (експерт) ОСОБА_7 зазначив, що на автомобілі присутні пошкодження,що викликають сумнів щодо відношення до події 25.06.2017, оскільки пошкодження наявні як з правої так і з лівою строни автомобіля (а.с.19)

Відповідно до звіту № SOS-854 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 21.07.2017, вартість розмір збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу Hundai Santa Fe, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 38414 грн (а.с. 16)

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Hundai Santa Fe, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_6 ОСОБА_1, та автомобіль має індивідуальний номер DC 1115 (а.с. 22, 23)

Відповідно до платіжного доручення № 17829 від 25 червня 2018 року ПрАТ страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатило страхове відшкодування в розмірі 33317,75 гривень ОСОБА_6 (а.с. 28).

Ту обставину, що водій забезпеченого транспортного засобу «Opel Combo», реєстраційний номер JFR974, ОСОБА_3 не виконав обовязок письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка відповідачем не спростована.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована страховою компанією -позивачем, яка виплатила страхове відшкодування потерпілій особі у розмірі 33317,75 гривень. Розмір завданих позивачу збитків не перевищує страхового ліміту

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, за приписами ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1., п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.

З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів").

ОСОБА_8 Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у цивільній справі №755/18006/15-ц зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обовязок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обовязку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, що узгоджується зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року 208/7291/13-ц, «відповідно до пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 закону №1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше від трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього закону, МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Такий обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте якщо: факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинне ґрунтуватися на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобовязаннях. Це узгоджується з висновками, викладеними у постановах ВСУ від 16.09.2015 у справі №6-284цс15 та від 22.03.2017 у справі №6-2011цс16. Отже, якщо: факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила з потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його то висновки судів про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для предявлення регресного позову, не ґрунтуються на правильному застосуванні пп.33.1.4 п.33.1 ст.33, пп.«ґ» 38.1.1 п.38.1 ст.38 закону №1961-IV. Крім того, судами не було встановлено та ПАТ «СК «Країна» не доведено, що відсутність письмового повідомлення про ДТП призвела до необґрунтованих виплат.»

Обставини даної справи також дають підстави для висновку про те, що позивач виплатив страхове відшкодування у межах встановленого ліміту, факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не вплинув на розмір відшкодування та його підстави, та не завадив позивачу встановити обставини страхового випадку.

Зважаючи на наведені обставини, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» належить відмовити.

Заперечення відповідача проти позову спростовані матеріалами справи про наявність у автомобіля індивідуального номера та висновком оцінювача про те, що розмір збитків є меншим від калькуляції ремонтних робіт.

Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 15.04.2019.

Суддя А.С. Лібстер