Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 640/957/19

провадження № 61-7635св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчук М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року у складі судді Золотарьова Л. І. та постанову Харківського апеляційного суду від 26 березня 2019 року у складі колегії суддів: Кіся П. В., Бурлака І. В., Бровченка І. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: на квартиру № 2 загальною площею 150, 4 кв. м, житловою площею 93, 4 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 ; на нежитлове приміщення цокольного поверху № 58 - місце для паркування загальною площею 16, 7 кв. м у літ. «А-9» за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 2 815 384, 20 грн заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням умов договору позики, а також трьох відсотків річних у розмірі 252 227, 57 грн. Враховуючи, що ОСОБА_2 на день подання заяви кошти не повернув, від зустрічей та розмов щодо такого повернення ухилявся, вважав, що боржник може відчужити вищевказане майно.

З метою забезпечення ефективного поновлення його порушених прав, оскільки невжиття таких заходів унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення майбутнього позову, просив заяву задовольнити.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру № 2 , загальною площею 150, 4 кв. м, житловою площею 93, 4 кв. м, та на нежитлове приміщення цокольного поверху № 58 - місце для паркування, загальною площею 16, 7 кв. м у літ. «А-9», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстровані за ОСОБА_2 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відсутність заходів забезпечення, про які просить заявник, може ускладнити або зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 26 березня 2019 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року змінено. Заборонено відчуження у будь-який спосіб нерухомого майна: квартири № 2 загальною площею 150, 4 кв. м, житловою площею 93, 4 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , і нежитлового приміщення цокольного поверху № 58 - місце для паркування загальною площею 16, 7 кв. м у літ. «А-9» за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстровані за ОСОБА_2

Апеляційний суд виходив із того, що обраний судом першої інстанції спосіб забезпечення позову у виді арешту квартири і паркомісця може призвести до необґрунтованого обмеження права власника на реалізацію захищеного права володіння і користування указаним майном, що може призвести до безпідставного заподіяння збитків, не обумовлених забезпечення балансу інтересів та рівності сторін у цивільному судочинстві.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами обох інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди не навели достатніх підстав для вжиття цих заходів, не пересвідчилися, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а також застосували заходи забезпечення позову неспівмірно із заявленими позовними вимогами.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_1 подав відзив, у якому просить залишити без задоволення касаційну скаргу та без змін оскаржувані судові рішення, як такі, що ухвалені з додержанням норм процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостіта витребувано справу із суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що предметом позову є стягнення із ОСОБА_2 заборгованості у загальному розмірі 3 067 611, 77 грн за розпискою від 20 січня 2015 року, згідно якої ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 100 000 доларів США на один рік, тобто до 20 січня 2016 року.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира № 2 загальною площею 150, 4 кв. м, житловою площею 93, 4 кв. м (вартістю 309 514 грн) та нежитлове приміщення цокольного поверху № 58 - місце для паркування загальною площею 16, 7 кв. м у літ. «А-9», які знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані за ОСОБА_2 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суди попередніх інстанцій перевірили доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з`ясували співмірність виду забезпечення позову, який він просив застосувати, змісту вимог та дійшли обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог. Окрім того, суд апеляційної інстанції правильно змінив вид забезпечення позову, застосований судом першої інстанції, врахувавши, що забезпечення позову у виді арешту квартири і паркомісця може призвести до необґрунтованого обмеження права власника на реалізацію захищеного права володіння і користування указаним майном, що може призвести до безпідставного заподіяння збитків.

В судових рішеннях судів попередніх інстанцій, згідно вимог процесуального закону, наведені відповідні мотиви.

Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Таким чином, забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна є обґрунтованим, достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду від 26 березня 2019 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук

+