Номер провадження: 22-ц/813/7179/19
Номер справи місцевого суду: 522/8393/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року про повернення заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики в сумі 700 000 доларів США,

встановив:

17 травня 2019 року ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики в сумі 700 000 доларів США.

Водночас вона також подала заяву про забезпечення позову та просила накласти арешт на об`єкти нерухомості відповідача ОСОБА_2 на:

- земельну ділянку розміром 0,1140 га під №1/53 в ОК «СК «Хуторок» Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, кадастровий №:01:002:1018, цільове призначення для ведення садівництва. Право власності підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_2 відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області 20.04.2012р., зареєстрований у Книзі записів реєстрації за №04359;

- 1/2 частину нежитлового приміщення першого поверху за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 187,4 кв.м. Право власності підтверджується укладеним ОСОБА_2 договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Орзіх В.М. 06.11.2003р., зареєстрованим в реєстрі за №6240, зареєстрованим в КП «ОМБТІ та РОН» 27.11.2003., номер запису 1395 на стор. 64 в книзі 29неж;

- 1/2 частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 834,9 кв.м. Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності індексний №26217077, виданим на ім`я ОСОБА_2 Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 01.09.2014р., зареєстрованим Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 01.09.2014р., номер запису на право власності 6843860;

- 1/2 частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 517,6 кв.м. Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності індексний №26217374, виданим на ім`я ОСОБА_2 Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 01.09.2014р., зареєстрованим Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 01.09.2014р., номер запису 6843923;

- 1/2 частину нежитлового приміщення кафе-кондитерської за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 195,5 кв.м. Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності індексний №24711886, виданим на ім`я ОСОБА_2 Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 25.07.2014р., зареєстрованим Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 25.07.2014р., номер запису 6451052;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , площею 48,2 кв.м. Право власності на приміщення визнано за ОСОБА_2 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одесі від 10.10.2008р. у справі №2-8525/08 та зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 27.02.2009р., номер запису 55 в книзі 85неж-90;

- 1/2 частину нежитлового приміщення кафе-кондитерської за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 123,7 кв.м. Право власності підтверджується свідоцтвом індексний №5049511, виданим на ім`я ОСОБА_2 Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 18.06.2013р., зареєстрованим Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 18.06.2013р., номер запису 1349746;

- земельну ділянку розміром 0,1000 га, розташована по АДРЕСА_7 , кадастровий №:03:001:0440, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право власності підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №359594, виданим на ім`я ОСОБА_2 . Овідіопольським районним відділом земельних ресурсів 16.06.2005р., зареєстрований у Книзі записів реєстрації за №53;

- земельну ділянку розміром 0,1500 га, розташована по АДРЕСА_8 , кадастровий №:01:003:1086, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право власності підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №952284, виданим на ім`я ОСОБА_2 . Овідіопольським районним відділом земельних ресурсів 25.05.2007р., зареєстрованим у Книзі записів реєстрації за №97;

- квартиру АДРЕСА_9 , загальною площею 50,4 кв.м. Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_2 Виконавчим комітетом Одеської міської ради 10.09.2009р., зареєстрованим в КП «ОМБТІ та РОН» 25.12.2009р., номер запису 3383 в книзі 729пр-21;

- майнові права на квартиру будівельний АДРЕСА_10 договірною площею 73,74 кв.м. Майнові права підтверджується укладеним ОСОБА_2 договором передачі (відступлення) майнових прав №11/03-13/Ф-5/8 від 11.03.2013р.;

- майнові права на квартиру АДРЕСА_11 , загальною площею 198,2 кв.м. Майнові права підтверджується укладеним ОСОБА_2 договором інвестування будівництва житла та оплату вартості квартири від 17.12.2009р. №17/12-02/Г;

- майнові права на парковочне місце № АДРЕСА_12 за АДРЕСА_13 АДРЕСА_14 . Майнові права підтверджується укладеним ОСОБА_2 договором про пайову участь у будівництві №20/05/08-1 від 20.05.2008р.;

- майнові права на парковочне місце № АДРЕСА_15 за АДРЕСА_13 АДРЕСА_14 . Майнові права підтверджується укладеним ОСОБА_2 договором про пайову участь у будівництві №20/05/08-2 від 20.05.2008р.;

- 825/1000 частин квартири АДРЕСА_16 , загальною площею 174,2 кв.м.

Також у заяві про забезпечення позову позивач просила заборонити ОСОБА_2 , або особам, діючим в її інтересах або за їх дорученням, або іншим особам: вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну права власності на перелічене майно, в тому числі, але не обмежуючись: заборонити надавати нерухоме майно в оренду, здійснювати реєстрацію юридичних та фізичних осіб за переліченими адресами, здійснювати дії щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , заборонити здійснювати дії з реєстрації місця проживання, заселення сторонніх осіб до перелічених об`єктів нерухомості, заборонити здійснювати дії щодо припинення надання комунальних послуг до об`єктів нерухомості, заборонити припинення надавання газу, воду, електропостачання в перелічені об`єкти нерухомості до вирішення спору судом.

В обґрунтування заяви позивач вказувала, що із розмови з відповідачем їй стало відомо, що існує ризик подальшої реєстрації права власності на це майно за іншою особою, що понесе за собою ускладнення виконання судового рішення, а також положення позивача як первісного власника цього майна.

Окрім того позивачу стало відомо про бажання відповідача про переоформлення (відчуження) майна ОСОБА_2 , яким було забезпечено грошові зобов`язання, внаслідок звернення на нього стягнення в судовому порядку, з подальшим його відчуженням на користь третіх осіб, а також задля протидії можливим заходам, за ініціативою відповідача відключення від комунальних послуг об`єктів нерухомості, здача в оренду нерухомого майна іншим особам, знаття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 або реєстрація місця проживання сторонніх осіб в квартирах відповідачки під час судового розгляду справи, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року позов залишено без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків в позові.

27 травня 2019 року позивачем подано заяву про усунення недоліків в позові, якою виправлені вказані судом недоліки.

21 червня 2019 року судом отримано інформацію про місце реєстрації проживання відповідача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було повернуто заявникові, через невиконання заявником вимог, передбачених ст. 151 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року, та постановлення нової, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Разом з тим, 20 вересня 2019 року від ОСОБА_3 , який залучений до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог що предмету спору (а.с.107), надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , де він зазначив, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, постановленою з повним додержанням норм процесуального права, узв`язку з чим просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду залишити без змін (а.с.140-143).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 25.10.2019 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 25.10.2019 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення заяви про забезпечення прозову у справі, суд першої інстанції виходив із того, що заява ОСОБА_1 подана без додержання вимог передбачених ч.1 ст. 151 ЦПК України.

Крім того, судом було роз`яснено ОСОБА_1 , що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника права повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Проте частиною 1 ст.151 ЦПК України встановлені чіткі процесуальні вимоги до заяви про забезпечення позову. Недодержання вимог статті 151 цього Кодексу є підставою для повернення заяви її заявнику на підставі ч.9 ст.153 ЦПК України.

В своїй ухвалі суд першої інстанції зазначив, що в якості обґрунтування необхідності забезпечення позову наведено лише припущення: «... із розмови з відповідачем стало відомо...», «...положення позивача як первісного власника цього майна...». Проте з доданих матеріалів є лише погано читаємі копії правовстановлюючих документів, з яких не вбачається, що позивач був первісним власником майна.

Обґрунтування забезпечення позову шляхом вчиняти дії щодо майна в заяві відсутні взагалі.

Ціна позову, про забезпечення якого просить заявник, зазначена в іноземній валюті, вартість майна, на яке просить заявник накласти арешт, не зазначена.

Крім іншого, суд першої інстанції зазначив, що позивач просив накласти арешт на 1/2 частини нежитлових приміщень, розташованих за адресами: АДРЕСА_17 АДРЕСА_18 .

Однак, із з доданих погано читаємих, не актуалізованих правовстановлюючих документів вбачається, що йдеться про спільну часткову власність та 1/2 частин зазначених об`єктів нерухомості належить іншим особам - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . При цьому частки є ідеальними та не виділеними в натурі, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на вказану нерухомість потягне за собою порушення прав та інтересів цих співвласників, яких позивач до участі у розгляді справи не залучив.

Крім того, позивач також просив накласти арешт на 825/1000 частин квартири АДРЕСА_16 , проте, як вбачається з доданих копій правовстановлюючих документів, право власності на зазначену частину квартири належить ОСОБА_6 В ОСОБА_7 , який на час постановлення оскаржуваної ухвали не був залучений до участі у розгляді справи.

В заяві не зазначено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Таким чином, заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ч.1 ст.151 ЦПК України, які є безумовними підставами для повернення заяви відповідно до вимог ч.9 ст.153 ЦПК України.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову заявник апеляційної скарги посилалась на ст.ст. 150, 151 ЦПК України, а також наголошувала на тому, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, помилково посилаючись на ч.3 ст.153 ЦПК України, замість ч.3 ст.150 ЦПК України.

Так, дійсно, відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Посилаючись на п.4 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р. №9, апелянт наголошує на тому, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову; з цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову; достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позву; про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій.

Однак наведені правові вимоги до заяви про забезпечення позову апелянтом не дотримані.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що доводи ОСОБА_3 про те, що звернення ОСОБА_1 до суду з позовом та з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на перелічені в заяві об`єкти і заборони вчиняти будь-які дії, тобто 16.05.2019р., спрямовані на зміну права власності на більшість майна, яке не належить відповідачу ОСОБА_8 , є обгрунтованими, оскільки на той час набуло законної сили рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2018р. у справі №522/20693/15-ц про поділ спільного майна подружжя (а.с.78-84). За цим судовим рішенням, за ОСОБА_3 визнано право власності на 9 об`єктів нерухомості із 15 об`єктів, на які просила накласти арешт ОСОБА_1 .

Крім того, доводи апелянта, що судом 24.06.2019р. було відмовлено у забезпечені позову, не заслуговують на увагу, оскільки заява про забезпечення позову була повернута, та судом роз`яснено про право повторного подання заяви, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року про повернення заяви про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра