Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1930/18
Провадження № 2/273/58/19
27 березня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Баранівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим примішенням, -
05.12.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому, враховуючи уточнені позовні вимоги, просить визнати відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: вулиця Пашкевича,30, м.Баранівка Житомирсмької області, що належить їй на праві власності (а.с.2, 19).
На обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власницею житлового будинку по вулиці Пашкевича, 30 у м. Баранівка Житомирської області. Відповідач по справі, який є її зятем, зареєстрований у цьому будинку, однак, на момент звернення до суду з позовом, відбуває покарання в місцях позбавлення волі, внаслідок чого, враховуючи час його перебування в розшуку, за місцем реєстрації не проживає понад один рік, що порушує права власності позивачки на вказаний житловий будинок. Просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування належним їй житловим будинком.
Ухвалою судді Баранівського районного суду від 10 грудня 2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі, надано відповідачеві строк для подання відзиву, роз'яснено права учасникам справи та наслідки невчинення ними відповідних процесуальних дій, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні (а.с.20-21).
Ухвалою Баранівського районного суду від 15.01.2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті (а.с.27).
Позивачка ОСОБА_4 в судове засідання не явилася, надіслала заяву в якій просила розглядати справу без її участі позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належно, про що свідчать поштові повідомлення направлені на адресу начальника СІЗО м. Києва.
Оскільки відповідач правом на подання відзиву не скористався, з письмової згоди позивача, суд приймає рішення при заочному розгляді справ за наявними матеріалами, що не суперечить положенню ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об'єктивну та неупереджену оцінку, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок за адресою: вулиця Пашкевича, 30, м.Баранівка Житомирської області, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 15.07.2016 року (а.с.5), витягу про реєстацію у Спадковому реєстрі від 15.07.2016 року (а.с.6). Право власності на будинок зареєстроване 15.07.2016 року (а.с.7-8).
Відповідач ОСОБА_3 є зятем позивачки по справі ОСОБА_2. Вказана обставина підтверджена довідкою відділу благоустрою та ЖКГ Баранівської міської ради від 19.09.2018 року №6703 (а.с.12).
З 10.08.2018 року ОСОБА_3 зареєстрований за місцем проживання у належному позивачці будинку з її на те згоди (а.с.10-11).
Зі змісту позову суд встановив, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає, оскільки відбуває покарання за вчинений злочин.
Як вбачається з вироку Баранівського районного суду від 17.08.2018 року по справі №273/1125/18 (а.с.13-15), 12 жовтня 2017 року відповідач вчинив злочин, перебував у розшуку, а 11 липня 2018 року ОСОБА_3 був затриманий та поміщений під варту.
Вироком Баранівського районного суду від 17.08.2018 року по справі №273/1125/18 відповідач ОСОБА_3, засуджений до позбавлення волі на 3 роки 6 місяців (а.с.13-15).

На день розгляду справи відповідач відбуває покарання та на даний час знаходиться в СІЗО м. Києва, що підтверджується листом начальника державної установи "Житомирська установа виконання покарань №8 (а.с.22).

Отже, належними та допустимими доказами підтверджено, що відповідач за адресою реєстрації місця проживання відсутній понад один рік, а саме - з 12 жовтня 2017 року.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Ст.ст. 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з чч.1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Згідно зі статтею 25 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров'я й добробуту її самої та її родини.

Невід'ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (стаття 10).

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону та за рішенням суду.

Нормою, закріпленою в ч.1 ст.405 ЦК України, визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За змістом ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.

Члени сім'ї власника житлового приміщення не мають права власності на житло, в якому вини проживають, що суттєво відрізняє їхній правовий статус від правового статусу власника такого приміщення, унеможливлюючи, зокрема, право розпорядження цим майном. Разом із тим, їм належить право використовувати приміщення для проживання, яке є сервітутним правом, тобто правом користування чужим майном (стаття 405 ЦК України). Проте член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Обмеження (позбавлення) права користування житлом можуть обумовити тільки такі дії членів сім'ї власника житла, які пов'язані зі зловживанням ними своїми правами або з невиконанням покладених на них обов'язків і безпосередньо порушують при цьому права та законні інтереси інших осіб.

Виходячи з норм, закріплених в ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ч.2 ст. 80 ЦПК України встановлено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на зазначене вище, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.47, 55 Конституції України, ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 25 Загальної декларації прав людини, ст.ст. 16, 317. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», ст.ст.4, 12, 13,16, 78, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим примішенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим примішенням, а саме будинком, який розташований за адресою : вул. Пашкевича, 30 м. Баранівка Житомирської області, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачкою рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя : О. В. Васильчук