справа № 752/6958/19
провадження №: 2/752/4579/19
У Х В А Л А

08.04.2019 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сєніна Ольга Олександрівна про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В березні позивач звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на: 1/6 частку квартири АДРЕСА_1, загальна площа 33,80 кв.м., житлова площа 16,00 кв.м.; 1/6 частку автомобіля марки Фольксваген, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_2; 1/3 частку земельної ділянки, площею 0, 1151 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_3, розташована за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд вважає необхідним позовну заяву залишити без руху, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Позивач, звернулася із вказаним позовом до Голосіївського районного суду м. Києва за місцем знаходженням одного з відповідачів та за місцем знаходження одного з об'єктів нерухомості.

Проте, позов заявлено одночасно щодо декількох об'єктів нерухомості, які у відповідності до положень ст. 30 ЦПК України мають пред'являтись за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Як вбачається із матеріалів справи, спір виник з приводу майна, частина якого перебуває на території Голосіївського району м. Києва. Однак, як вбачається, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів оціночної вартості спірного майна, які б підтверджували, що квартира, яка знаходиться на території Голосіївського району м. Києва за своєю оціночною вартістю перевищує вартість земельної ділянки, яка розташована в Київській області, у зв'язку з цим суд позбавлений можливості відкрити провадження в справі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Крім того, позивачем зазначено ціну позову 150 000, 00 грн., та відповідно сплачено судовий збір у розмірі 1 500, 00 грн., без надання жодних підтверджуючих документів правильності визначення такої ціни позову, зокрема щодо оціночної вартості майна згідно вимогам п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 9 605, 00 грн.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 ЦПК України, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання доказів оціночної вартості спірного майна на момент звернення до суду із позовом; визначити ціну позову, зазначити її виходячи із оціночної вартості спірного майна та доплатити судовий збір пропорційно визначеній ціні позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Ю. Мазур