Провадження № 2/161/3318/19

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючої - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі судового засідання - Загоровській І.І.,

з участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

26.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши на те, що відповідач є їхнім батьком.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 18.01.2018 року. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей та не забезпечує матеріальні потреби сім`ї, хоча зобов`язаний це виконувати. Відповідач працює, тому має можливість забезпечити належне виховання та утримання дітей, а тому позивач просить стягувати з ОСОБА_4 аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн на кожну дитину з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття та 3000 грн витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач суду пояснив, що надає матеріальну допомогу дітям. Зазначає, що добровільно надавав аліменти синові та донці у сумі 3000 грн. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання сина просить відмовити, оскільки син є повнолітнім на даний час, він добровільно надає синові кошти. Щодо стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , враховуючи ту обставину що він добровільно протягом періоду з 02.04.2018 року і до цього часу сплачував на її утримання 1500 грн щомісячно просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дочки за період з 26.10.2018 до 01.07.2019 року. Вказує, що на даний час є безробітним.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України).

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.01.2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , зареєстрований 11 серпня 1996 року Ямпільською селищною радою Білогірського району Хмельницької області, актовий запис № 16 розірвано (а.с. 9)

Від шлюбу у сторін народилися діти - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4,5)

Судом встановлено, що батьком дітей є ОСОБА_2 , що вбачається з копії свідоцтв про народження, серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 4,5).

Діти проживають з матір`ю, яка здійснює її виховання та догляд.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання дітей, а тому вимога про стягнення аліментів в примусовому порядку підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З довідки Луцького міського центру зайнятості від 02.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний в Луцькому МЦЗ з 20 червня 2019 року.

Під час судового розгляду допитаний в якості свідка повнолітній син ОСОБА_9 підтвердив той факт, що відповідач щомісячно надавав йому кошти в розмірі 3000 грн: 1500 грн йому, а 1500 грн сестрі ОСОБА_11 .

Оскільки на даний час ОСОБА_9 повнолітній, не заперечує той факт, що відповідач надавав йому кошти, суд приходить до висновку про відмову у стягненні аліментів на його утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Аналіз норм сімейного законодавства дає підстави зробити висновок, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а тому обоє батьків мають брати рівну участь у забезпеченні рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Даний прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє батьків.

На даний час неповнолітня донька ОСОБА_12 потребує догляду та коштів на утримання, навчання та розвиток.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на ту обставину, що він добровільно протягом періоду з 02.04.2018 року і до цього часу сплачував на утримання доньки 1500 грн щомісячно і в зв`язку із цим просить відмовити у стягненні аліментів за цей період, оскільки дана обставина не доведена в суді належними та допустимими доказами, даний факт також заперечила і позивач.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки й в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 26.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем було подано для підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги до суду такі документи: ордер серії ВЛ №000043257 (а.с. 10); акт №1-24/18-ц виконаних робіт (а.с. 8), квитанцію до прибуткового касового ордера б/н від 26.10.2018 року (а.с. 7).

Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується надання позивачу правничої допомоги, враховуючи складність справи, суд вважає, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 141, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180 181,182, СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 26.10.2018 року і до досягнення дітьми повноліття

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 в користь ОСОБА_1 500 (п`ятсот) грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук