Провадження № 2-о/641/26/2019 Справа № 641/285/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Фанда О.А.,

за участю секретаря судових засідань - Нагорної М.Р.,

представника заявника - ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою

ОСОБА_4, заінтересована особа: Слобідський районний відділ Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання особи на території України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити юридичний факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

В обґрунтування заяви заявник зазначав, що в серпні 1990 року ОСОБА_4 приїхав до м. Харкова та зареєструвався за адресою: АДРЕСА_1 для навчання у Харківському державному університету. 24 серпня 1990 року став на військовий облік у МВС м. Харкова дільниця № 24 та перебував на обліку до 09 вересня 1995 року, 21 березня 2000 року отримав довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру у Комінтернівській податковій інспекції м. Харкова, 22.03.2007 року заявник отримав посвідку на постійне проживання за місцем прописки за адресою: АДРЕСА_2. Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

В судове засідання заявник не з»явився, направив до суду свого представника, яка підтримала заяву в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України встановлені випадки у яких суд розглядає справи про встановлення певних юридичних фактів.

Згідно вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З відомостей із картки прописки вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (українець) прибув до м. Харкова в серпні 1990 року для навчання у Харківському державному університеті. Зареєструвався та проживав за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 9).

24 серпня 1990 року ОСОБА_4 став на військовий облік у МВС м. Харкова, дільниця № 25 та перебував на обліку до 09 вересня 1995 року (а.с. 9).

Крім того, з матеріалі справи вбачається, що 05 квітня 2000 року ОСОБА_4 отримав довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру у Державній податковій інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова (а.с. 7).

22 березня 2007 року ОСОБА_4 отримав посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 за місцем прописки за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадяни на колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

З огляду на вищезазначене, факт постійного проживання ОСОБА_4 на території України станом на 24 серпня 1991 року включно знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, суд вважає заяву ОСОБА_4 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання особи на території України - задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4.

Заінтересована особа -Слобідський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, місцезнаходження: м. Харків, вул. Ковтуна, 36.

Повний текст рішення складений 27 березня 2019 року.

Суддя: О. А. Фанда