22-ц/804/2430/19
266/4119/16-ц

Головуючий у І інстанції Пантелєєв Д.Г.
Єдиний унікальний номер 266/4119/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/2430/19
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Пономарьової О.М.,

секретар Сидельнікова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2019 року, ухвалене в м. Маріуполі Донецької області та повний текст якого складено 11 липня 2019 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (далі АТ КБ «Приват Банк») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява вмотивована тим, що 18 травня 2017 року між ними та відповідачем було укладено кредитний договір MRC0GK04000171, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 81624,57 доларів США з кінцевим терміном повернення до 17 травня 2034 року. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 30 вересня 2016 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 265733,57 доларів США. Користуючись своїм правом вимагати будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість в сумі 15430,00 доларів США та судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2019 року у задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки рішенням апеляційного суду було відмовлено у задоволені вимог АТ КБ «ПриватБанк» до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому строк виконання усіх кредитних зобов`язань, який є 17 травня 2034 року, ще не настав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Малервейн М.С., яка просила скаргу задовольнити, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , який просив залишити рішення суду без змін,дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 травня 2017 року між сторонами було укладено кредитний договір MRC0GK04000171, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 81624,57 доларів США з кінцевим терміном повернення до 17 травня 2034 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 18 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобовязань за кредитним договором станом на 30 вересня 2016 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 265733,57 доларів США.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2014 року у цивільній справі №263/11127/13-ц позов ОСОБА_3 задоволено, визнано договір поруки № MRC0GK04000171 від 18 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 і ЗАТ КБ «ПриватБанк» таким, що припинив свою дію з 29 жовтня 2008 року. Рішення набрало законної сили 03 березня 2014 року (а. с. 49-50).

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції пояснення, в яких просив про застосування строків позовної давності (а.с. 166-171).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Частинами 2, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що у 2010 році ОСОБА_1 звертався до суду із позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним. В свою чергу АТ КБ «ПриватБанк» з метою дострокового погашення заборгованості подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 травня 2007 року в розмірі 80371,20 доларів США.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 червня 2011 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання кредитного договору недійсним, зустрічний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором MRC0GK04000171 від 18 травня 2007 року звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а. с. 38-42).

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 22 листопада 2011 року рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 23 червня 2011 року змінено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 травня 2007 року № MRC0GK04000171 в розмірі 80371,20 доларів США, що утворилась станом на 18 квітня 2011 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18 травня 2007 року № MRC0GK04000171, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , - житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., вартістю 395530 гривень, належний ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 18 травня 2007 року. В задоволенні вимог ПАТ КБ «Приват Банк» про надання права продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» предмету іпотеки з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін (а. с. 43-48).

Отже, вказане свідчить, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, банк реалізував передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України право вимоги дострокового виконання основного зобов`язання та відповідно змінив строк виконання основного зобов`язання.

Таким чином, одночасно з пред`явленням позивачем позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок дострокового погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором почався перебіг позовної давності і для вимог про стягнення заборгованості за цим кредитом.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду із таким позовом лише 26 жовтня 2016 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, поважності причин пропуску строку звернення до суду не надав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду першої інстанції не спростовують і зводяться до незгоди з висновками суду.

З урахуванням зазначеного та вимог закону апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення ухвалено із додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни не має.

ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29 жовтня 2019 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

О.М. Пономарьова