Справа №167/823/19
Провадження №2/167/242/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2019 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань Матвійчук Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Рожище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час відповідач проживає окремо, будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає, хоча отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи. Покликаючись на викладені обставини, просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову до досягнення дитиною.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, суду надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

З матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6).

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, малолітня дитина: ОСОБА_4 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5) та перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає.

Згідно довідки №49 від 20.05.2019 року судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює на ТзОВ «Цунамі» та займає посаду верстатника деревообробних верстатів. Всього за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року ОСОБА_1 отримала заробітну плату в сумі 15 038,81 грн. (а.с.4).

Також встановлено, що домовленості між батьками щодо участі в утриманні малолітньої дитини не досягнуто, а позивач наполягає на стягненні аліментів в примусовому порядку.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

На підставі наведеного, враховуючи матеріальне становище сторін, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 384,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст.180, 182, 181, 191 СК України, керуючись ст.ст.4, 12, 81, 141, 200, 206, 247, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.І.Сіліч