Справа № 461/1429/19
Провадження № 4-с/461/15/19
У Х В А Л А

08.04.2019 року

Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника заявників ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 від 05 лютого 2019 року про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися до Галицького районного суду м. Львова із скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Свої вимоги мотивують тим, що державним виконавцем порушений порядок винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №32435437 від 05 лютого 2019 року, зокрема попередньо не накладено штраф на боржника за невиконання рішення суду та не стягнуто виконавчий збір. Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке було надіслано до Галицького відділу поліції не скеровано заявникам. Більше того, доказів, які б підтверджували надходження повідомлення до відділу поліції та внесення відомостей про кримінальне правопорушення державним виконавцем не надано.

Просять скасувати постанову держаного виконавця від 05 лютого 2019 року про закінчення виконавчого провадження №32435437, зобовязати Галицький ВДВС м. Львова ГУТЮ відновити виконавче провадження, повернути виконавчий лист для поновлення виконавчих дій в Галицький ВДВС м. Львова ГУТЮ та забезпечити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Заявники та їх представник в судовому засіданні скаргу підтримали та просили задовольнити. Представник заявника пояснив, що державним виконавцем перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження не вчинено усіх необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема після відновлення провадження не накладено штраф на боржника за невиконання рішення суду. Окрім того, зазначив, що відділом поліції не внесено відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України

Представник державної виконавчої служби в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України неявка державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

На підставі ч. 2 ст. 451 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника державної виконавчої служби.

Заслухавши думку заявників, представника, дослідивши надані матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 вересня 2011 року зобов'язано Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг» виконати вимогу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року щодо укладення договору «Про надання послуг з утримання будинку» та укласти договір «Про надання послуг з утримання будинку» з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 за адресою: м. Львів, вул. ак. ОСОБА_7, 15/1.

На виконання вищезазначеного рішення, Галицьким районним судом м. Львова 01 листопада 2011 року видано виконавчий лист № 2-446/11.

04 травня 2012 року державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби органу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 32435437, з примусового виконання виконавчого листа № 2-446/11, виданого 01 листопада 2011 року. Надано строк для самостійного виконання рішення до 11 травня 2012 року.

30 травня та 07 червня 2012 року державним виконавцем скеровано вимоги боржнику про виконання рішення суду.

В подальшому, за невиконання рішення суду постановами державного виконавця від 07 та 15 червня 2012 року на боржника ЛМКП «Айсберг» накладено штраф за невиконання рішення суду.

03 липня 2015 року виконавче провадження № 32435437 з примусового виконання виконавчого листа № 2-446/11, виданого 01 листопада 2011 року зупинено на підставі п.1 ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

11 жовтня 2018 року виконавче провадження поновлено, про що державним виконавцем винесено постанову.

Того ж дня ЛМКП «Айсберг» скеровано вимогу №19390 про вчинення дій на виконання рішення суду, а саме виконати вимогу Закону України "Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2014 р. щодо укладення договору "Про надання послуг з утримання будинку" та укласти договір "Про надання послуг з утримання будинку" з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 за адресою: м. Львів вул. Ак. В.Гнатюка, 15/1.

14 грудня 2018 року державним виконавцем Марчишином Ю.А. складно акт про невиконання боржником рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частина 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець після відновлення виконавчого провадження перевірив виконання рішення боржником та встановив, що таке не було виконане.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

В порушення вказаної норми Закону, державним виконавцем не винесено постанови про накладення на боржника штрафу, із зазначенням вимоги виконати рішення протягом 10 робочих днів та не вжито будь-яких інших заходів щодо його виконання.

В даному випадку суд не враховує постанови про накладення штрафів від 07 та 15 червня 2012 року, оскільки після їх винесення провадження було зупинено протягом тривалого часу (понад три роки) та набрала чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає відповідальність за невиконання рішення суду.

05 лютого 2019 року державний виконавець склав повідомлення №В-17/1204, адресоване Галицькому відділу поліції ГУНП у Львівській області, в якому просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України.

Того ж дня державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4, на підставі п.11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Так, згідно п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частиною 3 статті 63 цього Закону у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 21 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Відповідно до листа Галицького відділу поліції №311/37/02-19 від 04 квітня 2019 року відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомлення Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області не внесено.

Тобто, внаслідок неправильного тлумачення норм Закону України «Про виконавче провадження» та формального підходу до функціоналних обов*язків державним виконавцем, склалася ситуація, коли рішення суду, винесене імям України не виконане, відомості про це до ЄРДР не внесені, а виконавче провадження вже закінчене.

Згідно ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії). Необґрунтована затримка у виконанні обовязкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень.

На думку суду, скерування до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення і закінчення в той же день виконавчого провадження грубо порушують принцип верховенства права. Державний виконавець, як заявник, відповідно до вимог Кримінального процесуального законодавства повинен був пересвідчитися в тому, що відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після чого приймати постанову про закінчення виконавчого провадження. Підійшовши формально до виконання покладених на нього обовязків, державний виконавець не скористався правами заявника, передбаченими ст. 60 КПК України, зокрема на оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що державний виконавець Галицького відділу ДВС міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області під час здійснення виконавчого провадження не вчинив всіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" дій по примусовому виконанню рішення Галицького районного суду міста Львова від 09 вересня 2011 року, що у сукупності не може вважатися належним виконанням покладених на нього обов'язків.

Згідно диспозиції ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд вправі визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відтак, суд приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу ДВС міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 щодо прийняття постанови від 05 лютого 2019 року про закінчення виконавчого провадження № 32435437 та зобовязати державного виконавця Галицького відділу ДВС міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області відновити виконавче провадження № 32435437.

Разом з тим, суд зазначає, що ЦПК України не надає повноважень судді скасовувати рішення державного виконавця та повертати виконавчий лист у відділ виконавчої служби, а тому в цій частині вимог скарги необхідно відмовити.

У той же час, варто зазначити, що можливість встановлення судового контролю за виконанням рішення не передбачена нормами ЦПК України. Судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільному процесі здійснюється шляхом надання можливості сторонам виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до норм ЦПК України, порушено їхні права чи свободи, як це передбачено Розділом VI ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 447, 450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу ДВС міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 щодо прийняття постанови від 05 лютого 2019 року про закінчення виконавчого провадження № 32435437.

Зобовязати державного виконавця Галицького відділу ДВС міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області відновити виконавче провадження № 32435437.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 08 квітня 2019 року проголошено її вступну та резолютивну частини.

Повний текст ухвали суду виготовлений 12 квітня 2019 року

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 15 діб з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.Д. Фролова