Єдиний унікальний номер 2-4402-2006 Номер провадження 22-ц/804/2276/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Азевича В.Б., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2019 року у цивільній справі № 2-4402-2006 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Харченко Ольга Павлівна, повне судове рішення складено 05 липня 2019 року), -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2006 року позивач - Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 23 березня 2004 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 59. Згідно пункту 1.1 вказаного договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору кредит у сумі 50000,00 грн. та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 23 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором.

Відповідно до п.1.4. кредитного договору № 59 від 23.03.2004 року, позичальник зобов`язується проводити погашення кредиту щомісячно в сумі 833,33 грн. шляхом внесення готівки до каси Банку починаючи з 23 березня 2004 р. Останнє погашення кредиту здійснити не пізніше 22 березня 2009 року.

Згідно з п.п. 1.6.1.2. договору, проценти нараховуються щомісячно на фактично отриману позичальником суму кредиту, починаючи з дати видачі кредиту.

Відповідно до Договору поруки № 59 від 23 березня 2004 року, поручителем за вказаним вище кредитним договором є ОСОБА_2 .

Пунктом 1.1 договору поруки № 59 від 23.03.2004 року передбачено, що поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язання за кредитним договором.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, 03.07.2006 р. банк направив позичальнику претензію про стягнення заборгованості.

З урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просив суд першої інстанції стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , солідарно на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 39843,27 грн.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2006 року позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору задоволені.

Розірвано кредитний договір від 23.03.2004 року укладений між Відкритим акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_1 .

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість по кредиту у сумі 39843,27 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» витрати по сплаті судового збору у розмірі 376,34 грн. та витрати з інформаційно технічного забезпечення в сумі 30,00 грн.

24 жовтня 2018 року ОСОБА_2 надав до Артемівського міськрайонного суду Донецької області заяву про скасування заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області по цивільній справі № 2-4402-06 від 12 грудня 2006 року і призначення справи до розгляду за правилами загального провадження та про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2018 року, заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду від 12 грудня 2006 року по цивільній справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Виконавчі листи по цивільній справі № 2-4402-2006 за позовною заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відкликано.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2019 року залучено ОСОБА_3 у якості третьої особи на боці відповідача до участі у розгляді справи за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа - ОСОБА_3 відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» не погоджується з рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2019 року та вважає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального та процесуального права, зроблено хибні висновки на підставі доказів, які не були всебічно досліджені судом, а відтак рішення суду підлягає скасуванню.

Позивач просив Донецький апеляційний суд скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 2-4402-2006 від 25 червня 2019 року; прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 114027,34 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 2881,50 грн. за подачу апеляційної скарги.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 19 серпня 2019 року апеляційну скаргу позивача було залишено без руху у зв`язку з тим, що апеляційна скарга не відповідала вимогам, передбачених ст. 356 ЦПК України.

23 серпня 2019 року на адресу Донецького апеляційного суду від позивача надійшла апеляційна скарга, оформлена відповідно до закону разом з копіями апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи та ордером на представництво інтересів ОСОБА_4 у Донецькому апеляційному суді.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 27 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу та третій особі по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 09 вересня 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (том № 3, а.с. 52,60,61,62), копії апеляційної скарги позивача відповідачем та третьою особою по справі отримані (том № 3, а.с. 52,62). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив від відповідача по справі (том № 3, а.с. 53-57).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду на 23 жовтня 2019 року.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (том № 3, а.с. 71).

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не з`явився, просить апеляційний суд розглянути справу в його відсутність (том № 3, а.с. 57).

В судове засідання апеляційного суду третя особа ОСОБА_3 не з`явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 3, а.с. 69).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що в обґрунтування позову при подачі позову до суду 06.10.2006 року позивачем надана ксерокопія кредитного договору № 59 від 23.03.2004 року, згідно з яким ВАТ «Державний Ощадний банк України» зобов`язався надати позичальнику ОСОБА_1 на умовах цього договору кредит в сумі 50000 грн. гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22 березня 2009 року готівкою з кредитного рахунку.

Також суду надано ксерокопію договору поруки № 59, датованого 23.03.2004 року, у якому вказано, що він укладений між ОСОБА_2 , Відкритим акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_1 .

Позивачем при збільшенні позовних вимог 08.02.2019 року (т. с. 2, а. с. 88) у якості доказів було надано звіт щодо розрахунку сум інфляційних витрат та 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 16.03.2012 р. по 04.01.2019 року (т. с. 2, а. с. 92), з якого вбачається, що розрахунок зроблений за кредитним договором № 59 від 23.03.2004 року, сума кредиту 50000, рахунок кредиту НОМЕР_1 метод погашення рівними частинами і розрахунок зроблений з березня 2012 року по грудень 2018 року з врахування індексу інфляції за розрахунковий період та з розрахунком 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором. У даному розрахунку відсутні відомості щодо остаточної суми заборгованості та він ніким не підписаний (т. с. 2, а. с.92).

Позивачем у якості доказу також надана ксерокопія одного аркушу протоколу виїмки, яка ніким не завірена і з якої вбачається, що 14.02.2007 року була здійснена виїмка кредитної справи до кредитного договору № 59 від 23.03.2004 року на 59 аркушах, а також ніким не завірена ксерокопія постанови Артемівського міськрайонного суду від 13.02.2007 року по матеріалам кримінальної справи № 30-16952 за ст. 366 ч. 2 КК України відносно службового підроблення, зробленого ОСОБА_1 при виданні довідки по заробітній платі ОСОБА_5 , який значився поручителем по кредитному договору № 59 від 23.03.2004 року в розмірі 50000,00 грн. (т. с. 2, а. с. 151-153).

Позивачем також надана відповідь Керівника Артемівської прокуратури № 44-57-19 згідно з якою відсутня можливість повідомити про стан досудового розслідування кримінальної справи № 30-16952 та місцезнаходження оригіналу кредитної справи до кредитного договору № 59 від 23.03.2004 року, оскільки внаслідок захоплення Артемівської міжрайонної прокуратури незаконними озброєними формуваннями, зникли матеріальні цінності згідно інвентаризаційного опису: номенклатурні справи, кримінальні справи, кримінальні провадження, архівні документи за період з 1977 року по 2014 рік (т. с. 2, а. с. 172).

Інших доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог з боку позивача суду не надано.

Зміст договору кредиту та претензії, яка була адресована лише ОСОБА_6 .М. має відомості про те, що кредитний договір забезпечувався заставою.

Так в п. 1.5. Кредитного договору № 59 від 23 березня 2004 р. зазначено: «1.5.Сторони погоджуються з тим, що зобов`язання Банку надати кредит або його частину виникає з моменту виконання всіх та кожної з наведених нижче умов (надалі по тексту використовуватиметься скорочення - «Загальні умови надання кредиту»):

1.5.1.Укладення в забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором договору закладу транспортного засобу № 59 від 23 березня 2004 р.

1.5.2. Здійснення Позичальником страхування майна, що передається в заставу і залишається у його володінні, за власний рахунок на користь Банку шляхом укладення договору страхування № 8010 від 23 березня 2004 р. із страховою компанією на весь період дії цього Договору.»

А згідно з підпунктом 3.1.1. Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит при умові виконання «Загальних умов надання Кредиту» в порядку на умовах, викладених у цьому Договорі. Позивач не надав суду доказів виконання ОСОБА_1 «Загальних умов надання Кредиту», тобто застави транспортного засобу, але в кредитному договорі вказаний навіть конкретний номер та дата договору страхування майна, яке передається у заставу. Адресована ОСОБА_7 В.М. претензія позивача № 250/06 від 03.07.2006 р. на суму 6 957,07 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 5 646,91 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1 310,16 грн. також містить у собі посилання на право банку погасити виниклу заборгованість шляхом звернення стягнення на заставне майно та що банк залишає за собою право «звернути стягнення на майно, що перебуває у заставі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що застава (іпотека) і порука є різними видами забезпечення зобов`язань, тому норми, які регулюють поруку (статті 553-559 ЦК України) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Вказане вище співпадає з Правовою позицією, висловленої у Постанові ВСУ від 17.09.2014 року у справі № 6-109 цс14. У даному випадку позивачем суду не надано жодних відомостей щодо заставного майна та його вартості, що неодмінно повинен врахувати суд при постановленні рішення.

Позивачем при поданні позову до суду не надано доказу укладення Кредитного договору між банком і ОСОБА_1 , а саме платіжного документу, ні його копії, складеного за формою, передбаченою «Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», що затверджена Постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 р., який засвідчує зарахування банком суми у розмірі 50 000,00 грн. на позичковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , зазначений у наданому суду Розпорядженні позивача операційному управлінню відділу від 23.03.2004 р. Такого документа суду позивачем не надано і під час судового розгляду на вимогу сторони відповідача, отже, враховуючи, що вказана божником особа- ОСОБА_1 помер і суд не може узнати його думку, то суду не надано безспірного доказу надання ОСОБА_1 згідно Кредитного договору № 59 від 23 березня 2004 р. кредиту у сумі 50 000,00 грн.. Також позивач не надав суду виписок по балансовим рахункам, відкритим для обліку кредиту ОСОБА_1 , обґрунтувавши неможливість надання їх суду за період з дати видачі кредиту - 23 березня 2004 р., по дату подання первісного позову в Артемівський міськрайонний суд - 06.10.2006 р. зміною програмного забезпечення, яка не відноситься до форс-мажорних обставин чи непереборних сил та не може вважатися поважною причиною, оскільки позивач розпоряджується своїми правами щодо подання суду доказів на свій розсуд. Надане суду Розпорядження позивача операційному управлінню відділу від 23.03.2004 р. не є платіжним документом, отже, докази укладення Кредитного договору суду не надані. Позивач також не надав суду доказів виконання ОСОБА_1 «Загальних умов надання Кредиту», що є умовою вказаною у підпункті 3.1.1. кредитного договору № 59 від 23.03.2004 року.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено у ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а з боку позивача суду не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє доказове підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Суду також не надано відомостей щодо виконання банком після смерті ОСОБА_1 вимог ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, оскільки судом було встановлено, що після смерті ОСОБА_1 була відкрита спадщина та існувало майно, яке було отримане спадкоємицею ОСОБА_3 , а із заяв про зміну сторони виконавчого провадження від 07.05.2013 року та від 07.08.2013 року вбачається, що, звертаючись до суду з заявами, позивач вказував боржником лише ОСОБА_2 і не вказував ОСОБА_1 , який на той час помер, що свідчить про його обізнаність з цього приводу.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про те, якщо з позовом позивач звернувся у жовтня 2006 року без попереднього письмового повідомлення, то порука припинилась лише стосовно тих платежів, які не було здійснено до квітня 2006 року, є безпідставними, оскільки оригіналу договору поруки № 59 від 23.03.2004 року суду не надано. Крім того, пунктом 1.51. Кредитного договору № 59 від 23.03.2004 року передбачено, що укладення в забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором договору закладу транспортного засобу № 59 від 23 березня 2004 року. Як вбачається із пункту 1.5.2 вказаного кредитного договору, здійснення Позичальником страхування майна, що передається в заставу і залишається у його володінні, за власний рахунок на користь банку шляхом укладення договору страхування № 8010 від 23 березня 2004 року із страховою компанією на весь період дії цього Договору.

Матеріали справи не містять ані договору закладу транспортного засобу № 59 від 23 березня 2004 року, ані договору страхування № 8010 від 23 березня 2004 року.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про те, що при зверненні до суду у жовтні 2006 року було визнано достатніми та належними доказами, які було надано банком для винесення рішення від 12.12.2006 року і оригінали документів не було витребувано, є безпідставними, оскільки Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду від 12 грудня 2006 року по цивільній справі позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Виконавчі листи по цивільній справі № 2-4402-2006 за позовною заявою ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відкликано.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про те, що суд під час ухвалення рішення повинен виявляти справжню правову природу, незважаючи на найменування документа і що виписка це документ, що підтверджує боргове зобов`язання та підтверджує надання в борг грошей з датою отримання коштів із зобов`язанням їх повернення, є безпідставними, оскільки частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані суду Виписки по рахункам виконавця № 3934 від 09.01.2019 року по клієнту ОСОБА_1 , з попередньою датою руху 02.03.2012 року, за період з 16.03.2012 року по 31.01.2014 року містять у собі дані, які нічим не обґрунтовані, ніким не завірені і невідомо ким складені вже після смерті ОСОБА_1 , а тому не можуть бути враховані судом як доказ наявності заборгованості у вказаному у позовній заяві про збільшення позовних вимог розмірі, оскільки не є належними та допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав скасування рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2019 року і задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 24 жовтня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна