ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

19 березня 2019 року

м. Харків

справа № 640/4794/18

провадження № 22-ц/818/43/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Овсяннікової А.І., Коваленко І.П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року, ухвалене у складі судді Зуба Г.А.,

у с т а н о в и в:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, мотивуючи який зазначило, що 25.06.2010 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов'язався погашати заборгованість, а також сплачувати проценти за користування кредитом у передбачені договором строки та розмірі.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов'язань належним чином не виконав, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 15594,96 грн, яка станом на 11.03.2018 року складається з: 935,71 грн заборгованості за кредитом, 12375,57 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 1064,87 грн пені за порушення виконання зобов'язань, а також штрафів: 500 грн - фіксована частина та 718,81 грн - процентна складова.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначив, що відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не спростовано, відсутність заборгованості та відповідно належне виконання зобов'язань за договором не доведено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів наявність заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту від 25.06.2010 року, її розмір, а тому відсутні підстави для задоволення заявленого ПАТ КБ «ПриватБанк» позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 25.06.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір було укладено шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання, де вказано, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів, справи предметом заявленого ПАТ КБ «ПриватБанк» позову є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 25.06.2010 року у розмірі 15594,96 грн, яка станом на 11.03.2018 року складається з: 935,71 грн заборгованості за кредитом, 12375,57 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, 1064,87 грн пені за порушення виконання зобов'язань, а також штрафів: 500 грн - фіксована частина та 718,81 грн - процентна складова.

Разом з тим, із наданого позивачем розрахунку вбачається, що з часу укладення кредитного договору і до 29.10.2014 року поточної та простроченої заборгованості за кредитом не обліковувалось, проте за період з 21.03.2012 року по 29.10.2014 року сплачено на погашення заборгованості більше ніж 100 000 грн., що виключає можливість існування заборгованості за кредитним договором.

Крім того, відповідно до змісту довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20.07.2018 року, простроченої заборгованості за рахунком НОМЕР_1 за угодою № SAMDN0543 від 20.02.2012 року з кредитним лімітом у розмірі 10690 грн за період з 30.04.2018 року по 20.07.2018 року у ОСОБА_1 не було.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення заявленого ПАТ КБ «ПриватБанк» позову у зв'язку з його недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 березня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді

І.П. Коваленко

А.І. Овсяннікова