ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 376/1621/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/651/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Ярошенко С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
02 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача КрижанівськоїГ.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Cквирського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року, ухваленого у складі судді Ярошенко С.М., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивач звернувся до Cквирського районного суду Київської області із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.05.2014 відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався пунктами 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких позичальник при укладенні цього Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку.

Відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв'язку з чим станом на 15.06.2016 в нього виникла заборгованість у загальному розмірі 19 777,96 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 13 259,62 грн., заборгованості за відсотками - 3 734,37 грн., заборгованості за пенею - 4 399,05 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн. - 750,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 918,00 грн.

Рішенням Cквирського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк», 9 476,54 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 27.05.2014.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» 660,20 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вказував на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції безпідставно зменшив заборгованість за тілом кредиту, оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що тіло кредиту складає 13 253, 62 грн., а не 9 476,54 грн. Суд зменшив суму тіла кредиту на 3 783,08 грн., не врахувавши, що вказана сума надходила в період з 01.06.2015 по 15.06.2016 та була врахована банком при формуванні розрахунку заборгованості.

Вказував, що розмір відсоткової ставки, пені та штрафів у зв'язку з порушенням зобов'язання та порядок їх нарахування сторони погодили у тарифах, умовах та правилах надання банківських послуг, які є складовою частиною договору та не потребують обов'язкового їх підписання. Відповідач користувався кредитними коштами та погашав заборгованість по процентам за ставкою, встановленою в тарифах, тому у суду не було правових підстав для відмови у задоволені вимог про стягнення процентів та штрафних санкцій.

Крім того, у договорі відповідач зобов'язався самостійно знайомитись зі всіма змінами на сайті Приватбанку.

Просив скасувати рішення Cквирського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року в частині зменшення заборгованості за тілом кредиту, відмови у стягненні процентів, пені та штрафів та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27.05.2014 між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір б/н шляхом приєднання, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому ОСОБА_4 погодився, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір.

Згідно з пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_4 у порядку, узгодженому сторонами, проінформував АТ КБ «Приватбанк» про припинення дії договору, а відтак цей договір автоматично пролонгований.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з нього заборгованість по кредиту, яка становить 19 777,96 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 13 259,62 грн., заборгованість за відсотками - 3 734,37 грн., заборгованість за пенею - 4 399,05 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн. - 750,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 918,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення процентів, пені та штрафів за договором та зменшивши суму тіла кредиту, стягнув на користь позивача суму заборгованості у розмірі 9 476,54 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 2.1.1. наданого до позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, ці Умови використання кредитних карт АТ КБ ПриватБанку, Пам'ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а так само Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом з випуску та обслуговування Карт. Банк випускає клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненого та підписаного Клієнтом. Випуск Карти та відкриття рахунку Карти здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту Картки.

Згідно п. 2.1.1.2.1. Для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид зазначений у пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання Картки, зазначена в Заяві.

Пунктом 2.1.1.2.3. встановлено, що після отримання Банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

2.1.1.2.5. Банк має право відмовити клієнту без пояснення причин у видачі або перевипуску Карти «…».

З аналізу вищезазначених положень вбачається, що підписання Анкети-заяви не є обов'язковою умовою видачі картки, і Банк може прийняти рішення як про видачу картки так і про відмову клієнту без пояснення причин у її видачі, Банк повинен довести, що ним було прийнято рішення про видачу картки з встановленням ліміту, така картка видавалася відповідачу і був відкритий Рахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України).

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку(а.с. 10), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт (а.с. 11-12) та витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в Приват Банку (а.с. 13-46).

Як вбачається з матеріалів справи, Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку ОСОБА_4 підписав 27.05.2014 (а.с. 10).

При підписанні вказаної Анкети-заяви ОСОБА_4 погодився з тим, що дана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_4

Анкета-заява від 27.05.2014 містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Заява не містить даних про умови кредитування. У Анкеті-заяві відсутні відомості яку кредитну картку відповідач отримав, строк дії цієї картки, який рахунок відкривається на ім'я відповідача та дані про видачу відповідачу пам'ятки клієнта.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що для визнання згоди відповідача достатньо було підпису на анкеті-заяві. Анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт укладення між сторонами кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту, його погашення та виконання.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо стягнення тіла кредиту з огляду на наступне.

На підтвердження цих позовних вимог позивачем було надано до суду розрахунок заборгованості, проте розрахунок заборгованості, сам по собі не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, оскільки нічим не підтверджується та його правильність неможливо перевірити. Варто зауважити, що розрахунок заборгованості не оформлений належним чином, оскільки в ньому не зазначено прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту України №55 від 17.04.2003.

Крім того, відомості із розрахунку заборгованості не співпадають з наданою позивачем випискою з період з 01.01.1999 по 29.10.2016.

Отже, висновок суду про доведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 9 476,54 грн. є необґрунтованим, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені цих позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми закону, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Cквирського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 9 476,54 грн. та ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, у зв'язку із скасуванням рішення суду в частині задоволення позовних вимог, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ КБ«Приватбанк» судового збору у сумі 660,20 грн. також підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» - задовольнити частково.

Рішення Cквирського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» 9 476,54 грн. заборгованості за кредитним договором та стягнення з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» 660,20 грн. судового збору - скасувати.

В задоволені позовних вимог Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором в сумі 9 476,54 грн. та стягнення з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» 660,20 грн. судового збору - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги на судове рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 11.04.2019.

Суддя-доповідач

Судді