Ухвала

Іменем України

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 216/3688/16-ц

провадження № 61-4699ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року

та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня

2018 року у справі за позовом ОСОБА_6

до ОСОБА_4 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення збитків.

Позов мотивовано тим, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_6 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 вартість столу та стільців в кількості 10 штук, виробництва фабрики Modenese Gastone (Італія) на суму 3 550 євро, що еквівалентно по курсу НБУ на момент прийняття рішення 37 807, 50 грн, неустойку в сумі 3 135, 58 євро, що по курсу НБУ становило 37 046, 13 грн та моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн, а всього 76 853, 63 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня

2013 року змінено вищезазначене рішення суду в частині розміру неустойки та зменшено її з 37 046, 13 грн до 22 785, 92 грн.

У зв'язку із невиконанням судового рішення ОСОБА_6 просив стягнути з ОСОБА_4 за період з липня 2013 року по червень

2016 року інфляційні витрати у розмірі 117 977, 35 грн, 3% річних за користування неповернутими грошовими коштами у розмірі 8 534, 15 грн,

а також курсову різницю у розмірі 100 014, 39 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 57 912,37 грн, з яких 52 473,90 грн інфляційні втрати та 5 438,47 грн - 3 % річних.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня

2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 60 928,81 грн інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 62 592,42 грн за період з 05 липня 2013 року по 01 липня 2016 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника

ОСОБА_4 - ОСОБА_5 від 28 лютого 2019 року, у якій заявник простить скасувати рішення Центрально-Міського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року

та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня

2018 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд.

У касаційній скарзі представник заявника просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Центрально-Міського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року

та постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня

2018 року, зазначивши, що оскаржену постанову апеляційного суду було отримано 28 січня 2019 року.

Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим,

що оскаржені судові рішення є незаконними, а підстави вважати, що довготривале невиконання судового рішення відбулося з вини заявника відсутні.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Суди встановили, що ОСОБА_4 має невиконане грошове зобов'язання перед позивачем у розмірі 62 593, 42 грн, що підтверджено рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2013 року та рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року, які набрали законної сили.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд апеляційної встановив, що ОСОБА_6, який на підставі частини другої статті 625 ЦК України звернувся з позовом до ОСОБА_4 у зв'язку із невиконанням останньою судового рішення про стягнення грошових коштів у національній валюті, вправі вимагати від відповідача сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми.

Встановивши, що ОСОБА_4 порушила грошове зобов'язання, а у

ОСОБА_6 на підставі частини другої статті 625 ЦК України виникло право на застосування наслідків такого порушення, суд апеляційної інстанції провів правильний розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотки річних з простроченої суми за визначений період прострочення.

Правильність застосування норм матеріального права, зокрема частини другої статті 625 ЦК України,та дотримання процесуальних норм при розгляді справи судом апеляційної інстанції не викликає розумних сумнівів.

Касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного впровадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року та постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року та постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня

2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення збитків - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта