Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2019 Справа №607/12201/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участі секретаря Т.І. Созанської

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів , -

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення, з урахування змісту заяви від 25.10.2019 року, коштів в сумі 4650 доларів США.

Позовні вимоги мотивує тією обставиною, що 15.12.2017 року між сторонами спору було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач передав у власність відповідачу 4650 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути на першу вимогу позичальника, проте на неодноразові усні вимоги повернути борг відповідач не реагує, ухиляється від виконання взятих на себе договірних зобов язань і не повертає позичених грошових коштів.

В засідання представник позивача направив заяву про розгляд справи за власної відсутності та про підтримку вимог в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини.

Отже, 15 грудня 2017 року між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого відповідач, діючи як «Позичальник», позичив (взяв в борг) у позивача («Позикодавця») гроші в сумі 4 650 (чотири тисячі шістсот п ятдесят) доларів США, які зобов`язувався повернути на першу вимогу позичальника. Про вищевказані обставини підтверджено змістом письмової розписки ОСОБА_2 від 15 грудня 2017 року, копія якої позивачем приєднана до позовної заяви

Позивач зазначає, що незважаючи на неодноразові усні вимоги повернути борг відповідач не реагує, ухиляється від виконання взятих на себе договірних зобов язань і не повертає позичених грошових коштів.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц зробила правовий висновок про те, що іноземна валюта у спірних правовідносинах між сторонами договору позики може бути не тільки валютою боргу, а й валютою валютою платежу без визначення в рішення суду грошового еквіваленту в гривні України.

А конкретніше: «…Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті..»

Належними, допустимими та достатніми доказами відповідач суду не спростував доводи позивача, не довів виконання зобов`язання з вчасного повернення коштів.

ОСОБА_1 також просить суд стягнути з відповідача 3000 гривень понесених на правову допомогу.

Як доказ понесення відповідних судових витрат надала договір про надання правової допомоги від 21.05.2019 року, із адвокатом Будзом ОСОБА_3 В.

Змістом цього договору представник взяв на себе зобов`язання надати правову допомогу, а довіритель сплатити адвокату гонорар в розмірі не меншому 3000 гривень.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Новою редакцією ЦПК (частиною 2 статті 137) встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Суд наголошує, що надаючи договір про надання правової допомоги від 21.05.2019 року, із адвокатом, позивач, поряд з тим, надав доказ сплати гонорару мінімально узгодженому сторонами розмірі 3000 гривень (банківську квитанцію від 21.05.2019 року).

З огляду на наведене, керуючись ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 16, 509, 526, 1046 1049 ЦК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути з з ОСОБА_2 (громадянина України, уродженця села Соснів Теребовлянського району, мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 .номер НОМЕР_2 ) 4 650 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят) доларів США боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 (громадянина України, уродженця села Соснів Теребовлянського району, мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 .номер НОМЕР_2 ) 1218 гривень сплаченого до суду судового збору, та 3000 гривень витрат на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складання повного тексту, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк