ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3588/19 Справа № 212/2260/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна І.Б. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Чубіна А.В.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року, яке постановлено суддею Чайкіним І.Б. у м. Кривому Розі, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», (надалі «Банк»), у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору KRК0GК00150670 від 02.03.2007 року позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 16800,00 доларів США терміном до 01.03.2027 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та у порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до розрахунку Банкувідповідач станом на 01 квітня 2016 року має заборгованість в сумі 18057,34 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом 13 897,69 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом 2527,63 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом 327,56 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 435,50 доларів США, а також штрафи відповідно до Договору: штраф (фіксована частина) 9,54 доларів США; штраф (процентна складова) 859,42 доларів США. У зв'язку з чим просили суд стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 18057,34 доларів США.

24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним. Позов мотивовано тим, що він, як відповідач за первісним позовом не визнає позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», зазначив, що між ним та Банкомбуло укладено договір 02.03.2027 року № KRК0GК00150670, згідно до якого Банкзобов'язався надати йому Кредит у розмірі 16 800 доларів США на термін до 01.03.2027 року. Він вважає, що даний кредитний договір суперечить валютному законодавству та законодавству про захист прав споживачів. На думку ОСОБА_1, банк надав йому кредит в іноземній валюті, не маючі на це відповідної генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку, що є порушенням чинного законодавства та є підставою для визнання недійсним кредитного договору № KRК0GК00150670 від 02 березня 2007 року, зазначив, що Банкомне було виконано переддоговірну роботу з ним. Банком не було надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання, тобто він, взявши кредит, опинився в умовах, які просто неможливо виконувати. Тому просив суд визнати недійсним кредитний договір № KRК0GК00150670 від 02 березня 2007 року укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KRК0GК00150670 від 02.03.2007 року в сумі 16425,32 доларів США (що за курсом 26,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2016 складає 430507,64 грн.), яка складається з: заборгованості по кредиту 13897,69 доларів (США), заборгованості по процентам за користування кредитом 2527,63 доларів (США), та окремо пеня - 11414,46 гривень, а також судовий збір в розмірі 6628,83 гривні.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк»про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ухваленням нового рішення про відмову позивачу в задоволенні первісного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази надіслання на адресу відповідача письмової вимоги про дострокове повернення кредиту та інших платежів у зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язання, що свідчить про те, що встановлена договором умова дострокового повернення кредиту не настала.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» не оскаржується, тому відповідно до о ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підглядає перегляду судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору KRК0GК00150670 від 02.03.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», надав відповідачу кредит у розмірі 16800,00 доларів США на термін до 01.03.2027 року, ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 8-10).

Відповідно до розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»відповідач ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2016 року має заборгованість в сумі 18057,34 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом 13897,69 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом 2527,63 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом 327,56 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 435,50 доларів США, а також штрафи відповідно до Договору: штраф (фіксована частина) 9,54 доларів США; штраф (процентна складова) 859,42 доларів США (а.с. 3-7).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», суд першої інстанції, дійшов до висновку, що ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 16425,32 доларів США, що за курсом 26,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.04.2016 складає 430507,64 грн., яка складається з заборгованості по кредиту13897,69 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 2527,63 доларів США, та пені - 11414,46 гривень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Договір є зобов'язанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до укладеного договору KRК0GК00150670 від 02.03.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк»,у теперішній час Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 16 800 доларів США терміном до 01.03.2027 року, відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 8-10). Відповідно до розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»відповідач станом на 01 квітня 2016 року має заборгованість в сумі 18057,34 доларів США.

Крім того, перед укладанням сторонами договору KRК0GК00150670 від 02.03.2007 року Банк у письмовій формі надав відповідачу всю інформацію, передбачену ч.ч. 2, 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», сторони узгодили всі його умови, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. ОСОБА_1 особисто підписав кредитний договір, чим засвідчив отримання вищезазначеної інформації на те, що він погодився з умовами договору.

З огляду на наведене, вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази надсилання на адресу відповідача письмової вимоги про дострокове повернення кредиту та інших платежів у зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язання, що свідчить про те, що встановлена договором умова дострокового повернення кредиту не настала, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитивним договором, згідно ст. 1050 ЦК України, Банк не позбавлений можливості реалізувати своє право на дострокове повернення кредиту безпосереднього в судовому порядку шляхом подання відповідного позову.

Умови кредитного договору, якими передбачено право кредитора у разі несплати або неповної сплати позичальником щомісячної суми, вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі та передбачено процедуру направлення відповідних вимог, не обмежують визначене законом право кредитора на звернення до суду в порядку та за умов, передбачених ст. 1050 ЦК України.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

При відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1від 21 січня 2019 року (а.с. 234) було задоволено клопотання представника ОСОБА_2про відстрочення сплати судового збору - відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року до ухвалення судового рішення у справі, тому з ОСОБА_1в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 7809 (сім тисяч вісімсот дев'ять) гривень 16 (шістнадцять) копійок за розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 7809 (сім тисяч вісімсот девять) гривень 16 (шістнадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: