Миколаївський апеляційний суд
Справа №490/998/19
Провадження № 22-ц/812/572/19
У Х В А Л А

02 квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Яворської Ж.М., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 01 лютого 2019 року постановлену за поданням приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 лютого 2019 року вище зазначену цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 01 лютого 2019 року було розподілено судді-доповідачу - Яворській Ж.М., суддям: Базовкіна Т.М., Кушнірова Т.Б., номер провадження 22-ц/812/572/19.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху.

Наступною ухвалою цього ж суду від 13 березня 2019 року відкрито провадження за даною апеляційною скаргою та витребувано справу з Центрального районного суду міста Миколаєва.

01 квітня 2019 року на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи за позовом АКБ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 23 листопада 2009 року під головуванням судді Яворської Ж.М. позовні вимоги АКБ «Укрсиббанк» задоволено.

Враховуючи те, що відповідно до статей 1, 3, 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 435 ЦПК України, виконавче провадження являється завершальною стадією судового провадження і становить собою сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених названим законом, щоб усунути сумніви щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд та законності судового рішення у відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та ст. 36, 37 ЦПК України, суддя-доповідач Яворська Ж.М. заявила собі самовідвід.

Відповідно до ч.1 ст.37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Зі змісту п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України вбачається, що однією з підстав відводу (самовідводу) судді є наявність інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, згідно ч.1,3 ст. 39 ЦПК України суддя зобов'язаний заявити самовідвід. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1,9 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. При цьому питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу.

Зі змісту ЦПК України до призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції, суддя-доповідач, діючи від імені апеляційного суду, здійснює повноваження одноособово.

Справа до розгляду в суді апеляційної інстанції ухвалою суду не призначена.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом у продовж розумного строку, встановленого законом.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві ( Рішення Європейського суду по справі «Білуха проти України № 33949/02 від 09.11.2006)

У вказаній справі Європейський суд з прав людини зауважив, що відповідно до усталеної практики суду наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивними та об'єктивними критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

За такого, з метою усунення сумнівів щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд та законності судового рішення у відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та ст. 36, 37 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне заяву судді Яворської Ж.М. про самовідвід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 36-41 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В

Заяву судді - доповідача Яворської Жанни Михайлівни про самовідвід задовольнити.

Справу передати на автоматизований розподіл для заміни відведеного судді.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Ж.М. Яворська