Справа № 305/1763/19
Провадження по справі 2/305/695/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2019 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

судді Ємчука В.Е.

за участі : секретаря судового засідання Орос С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, провадження про яке внесено до ЄРДР за №0000221 від 19 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, провадження про яке внесено до ЄРДР за №000221 від 19 березня 2019 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що 25 лютого 2019 року вона звернулася із письмовою заявою до начальника Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області Палкуша М.І. про те, що 25 липня 2018 року Апеляційним судом Закарпатської області по справі 305/357/18 її було поновлено на посаді директора Чорнотисянського сільського будинку культури та визнано незаконним розпорядження голови Чорнотисянської сільської ради ОСОБА_2 №02 від 27 лютого 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи. Дане рішення сільський голова ОСОБА_2 всіляко умисно ухилявся виконувати й вона вимушена була звернутися до Рахівського районного відділу Державної виконавчої служби, яка примусово виконала рішення суду й поновила її на роботі. Крім того, відповідач систематично перешкоджає їй виконувати її функціональні обов`язки, перешкоджає їй у доступі до її робочого кабінету, змінивши замок від кабінету, закрив його і вона не може туди зайти, забороняє прибиральниці опалювати кабінет. Систематично перевищує свої службові повноваження і погрожує їй тим, що він її нищить та уб`є. Підтвердженням упередженого ставлення відповідача до неї є незаконні акти про нібито її відсутність на робочому місці, що складають за його вказівкою працівники сільської ради. ОСОБА_2 навмисно нацькував проти неї працівницю будинку культури ОСОБА_3 , яка побила її на робочому місці. Враховуючи те, що ОСОБА_2 переслідує її за політичні переконання і вороже ставиться до неї просила поліцію вжити відповідних заходів й притягнути сільського голову с.Чорна Тиса ОСОБА_2 до відповідальності за незаконне звільнення, відповідно до ч.172 КК України. ЇЇ заява тривалий час не реєструвалась поліцією, тому вона звернулася до слідчого судді Рахівського районного суду, за наслідками було постановлено ухвалу, якою зобов`язано Рахівське ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області внести відповідні дані за її заявою від 25.02.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вважає дії відповідача призвели до її незаконного звільнення з роботи та завдали їй значної моральної шкоди. За цей час вона пережила тяжкі моральні та фізичні страждання через незаконне звільнення її з роботи, мусила вживати заходів для захисту своїх прав та інтересів, що були умисно порушені Чорнотисянським сільським головою ОСОБА_2 Вона вимушена була звертатися до суду, їздити до Апеляційного суду Закарпатської області в м.Ужгород та Рахівського районного суду, вимушена була звертатись до виконавчої служби задля примусового виконання рішення суду. У зв`язку з незаконними діями Чорнотисянського сільського голови ОСОБА_2 порушився її стандартний ритм життя, вона зазнала переживань, пережила хвилювання, погіршився стан здоров`я, а саме серцеві та головні болі, які продовжуються по цей час, що завдало їй матеріальної шкоди в розмірі 1558,43 гривні та моральну шкоду, яку вона оцінює в суму 150000 гривень. У зв`язку з наведеним просить стягнути з ОСОБА_2 , на її користь матеріальну шкоду в сумі 1558,43 гривні та моральну шкоду в сумі 150000 гривень.

Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В ухвалі про відкриття провадження у справі від 02.10.2019 року Відповідачу був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Рекомендоване повідомлення з ухвалою Рахівського районного суду про відкриття провадження у даній справі від 02.10.2019 року та позовною заявою з доданими до неї документами були вручені ОСОБА_2 05.10.2019, останній день на подачу відзиву був 21.10.2019 року.

Відповідач ОСОБА_2 21.10.2019 року подав до Рахівського районного суду Закарпатської області відзив на позов ОСОБА_1 , однак доказів направлення відзиву позивачці суду не надав, тому суд зазначений відзив залишає без розгляду, оскільки він поданий з порушенням статті 178 ЦПК України.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що підставою для звернення ОСОБА_1 в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди була на думку позивачки, протиправна поведінка сільського голови с.Чорна Тиса ОСОБА_2 щодо неї, зокрема незаконного її звільнення та вчиненні перешкод у роботі на посаді директора Чорнотисянського сільського будинку культури, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Тулика І.І. було зобов`язано Рахівське ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 25.02.2019 року.

З ухвали слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області Тулика І.І. від 13.03.2019 року вбачається, що було задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано Рахівське ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, внести відповідні дані за завою ОСОБА_1 від 25.02.2019 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування.

Як вбачається із тексту заяви ОСОБА_1 від 25 лютого 2019 року, адресованої начальнику Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, вона повідомляла про те, що сільський голова села Чорна Тиса ОСОБА_2 переслідує її за політичні переконання і вороже ставиться до неї, має особисту неприязнь і використовує свої службові повноваження, тому просила вжити відповідних заходів до сільського голови села Чорна Тиса ОСОБА_2 та порушити проти нього кримінальну справу за незаконне звільнення її з роботи за ст.172 КК України.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надала суду повідомлення слідчого відділення Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 19 березня 2019 про початок досудового розслідування за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000221, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення частина 1 статті 172 КК України.

Крім того, позивачка надала копію постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 25 липня 2018 року відповідно до якої було визнано незаконним розпорядження Чорнотисянського сільського голови ОСОБА_2 №02 від 27 лютого 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 з роботи» та поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Чорнотисянського сільського будинку культури.

Також позивачка надала суду виписку з амбулаторної карточки №460/04 ОСОБА_1 , яка підтверджує звернення ОСОБА_1 до амбулаторії 03.02.2017 року зі скаргами на болі в серці, 05.09.2017 року зі скаргами в поперековому відділі хребетного стовпа та повторним звернення 07.09.2017 року, де їй поставлено діагноз остеохондроз хребетного стовпа. 07.11.2017 року позивачка зверталася за медичною допомогою зі скаргами на біль в ділянці серця, де їй рекомендовано консультацію кардіолога, а з приводу нанесення удару в грудну клітку рекомендовано звернутися в правоохоронні органи.

З листка непрацездатності, виданого 17.01.2017 року вбачається що ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні з 17.01.2017 року до 25.01.2017 року та їй, відповідно до протоколу засідання комісії із соціального страхування відділу культури Рахівської РДА №54 від 26.01.2017 року, було призначено допомогу по тимчасовій втраті працездатності. Крім того, ОСОБА_1 надала товарний чек про придбання ліків 16.09.2019 року та квитки на проїзд в автобусі в напрямку міста Рахова та селища Ясіня у лютому-березні 2019 року та липні-серпні 2019 року.

Ні листок непрацездатності від 17.01.2017 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 , ні протокол засідання комісії (уповноважених) із соціального страхування від 26.01.2017 року, ані виписка з амбулаторної карточки не підтверджують те, що ОСОБА_1 хворіла та перебувала на лікарняному через незаконне звільнення, оскільки лікарняний був виданий ще задовго до звільнення ОСОБА_1 , адже розпорядження сільського голови села Чорна Тиса було видано 27 лютого 2018 року.

Зі змісту статті 1166 Цивільного кодексу України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб (частина перша ст. 1167 Цивільного кодексу України). Під моральною шкодою розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Чинне законодавство встановлює, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 абзацу 2 вказаної вище постанови, зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Поряд з цим, факт звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди покладає на позивача у даній справі обов`язок довести, що зазначені ним втрати немайнового характеру не є абстрактними, а дійсно були понесені позивачем.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Так, ЦПК України встановлено процедуру визнання судом доказів наданих сторонами по справі належними та допустимими, що відповідає практиці Європейського суду з якої випливає, що конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980). Крім того, цивільним процесуальним законом забезпечена рівність, змагальність сторін та можливість реалізувати свої процесуальні права в наданні доказів в межах та в кількості, які на думку сторін можуть підтвердити або спростувати викладені у справі обставини, реалізовувати право надання сторонам правової допомоги та інші права передбачені законом. Однак, саме суд оцінює докази та керуючись діючими нормативно-правовими актами України виносить відповідне рішення, право на оскарження якого надано сторонам по справі.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 звертаючись до суду про стягнення моральної та матеріальної шкоди у позовній заяві вказала, що шкода була завдана їй, внаслідок кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0000221 від 19 березня 2019 року. З пояснень ОСОБА_1 , викладених у позовній заяві, вбачається, що ОСОБА_2 вчинив протиправні дії щодо неї, зокрема, відповідач видав незаконне розпорядження №02 про звільнення її з роботи з посади директора Чорнотисянського сільського будинку культури. Такі дії відповідача стали причиною її звернення до Рахівського відділення поліції, а відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000221 від 19.03.2019 року. Даних про те, що ОСОБА_2 визнаний винним по кримінальному провадженню №0000221 від 19.03.2019 року, в якому б була доведена вина у вчиненні протиправних дій щодо ОСОБА_1 , позивачка суду не надала.

Також, ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів, які б вказували на те, що вона зазнала втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями відповідача.

Квитки та товарний чек на придбання ліків, які ОСОБА_1 надала на підтвердження матеріальної шкоди, оскільки вони не збігаються в часі з обставинами, викладеними у позовній заяві, а отже не доводять понесення цих витрат, внаслідок вчинення відповідачем будь-якого злочину щодо позивачки.

Отже, судом не встановлено в ході розгляду справи будь-яких даних, які б свідчили про заподіяння ОСОБА_1 моральної та матеріальної шкоди, внаслідок якихось неправомірних дій, тобто вчинення кримінального правопорушення відповідача ОСОБА_2 та його вини у вчиненні таких.

Фактичний аналіз змісту наявних у матеріалах справи доказових матеріалів свідчить про те, що позивачкою не доведено факту заподіяння їй шкоди морального характеру, внаслідок зазначеної нею ситуації, в частині існування протиправної поведінки відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою немайнового характеру й матеріальної шкоди, а також наявності самої моральної шкоди.

Відсутність цих обов`язкових елементів, виключає наявність складу цивільного правопорушення, за наявності якого можуть бути задоволенні вимоги як про відшкодування моральної шкоди, так і матеріальної шкоди, пов`язаної з проходженням лікування ОСОБА_1 .

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що з Автоматизованої системи документообігу суду було встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Рахівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 з приводу стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконним звільненням (справа 305/1779/19). За наслідками розгляду апеляційної скарги по даній справі Закарпатський апеляційний суд 08 серпня 2019 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову та вказав, що спір про відшкодування звільненому працівнику моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, невиконанням рішення про поновлення на роботі, є трудовим спором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду покладено на власника або уповноважений ним орган. Отже, відповідачем у таких справа є роботодавець - в даному випадку - Чорнотисянська сільська рада, а сільський голова є особою, яка уповноважена видавати відповідні розпорядження. Таким чином належним відповідачем у даній справі слід було залучити Чорнотисянську сільську раду. Розглядаючи справу, місцевий суд не виконав вимоги ч. 5 ст. 12 ЦПК України, не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача - Чорнотисянську сільську раду - за правилами ст. 51 ЦПК України, та не попередив позивача про наслідки не вчинення даної процесуальної дії.

В даному випадку ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 просила стягнути в її користь моральну та матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням, провадження про яке внесене до ЄРДР за №0000221 від 19.03.2019 року, тобто позовні вимоги заявлені як такі, що підлягають відшкодуванню внаслідок скоєння кримінального правопорушення, яке вчинив відповідач, тому очевидно вона й визначила відповідачем по даному позову саме ОСОБА_2 та не залучала до участі в справі Чорнотисянську сільську раду.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У зв`язку з тим, що позивачка була звільнена від судового збору при зверненні з позовом, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору суд вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 12,13,76, 81,83,89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, провадження про яке внесено до ЄРДР за №0000221 від 19 березня 2019 року.

Судові витрати в сумі 1515,58 грн віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 04.11.2019 року.

Суддя: В.Е.Ємчук