ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7065/18 Номер провадження 22-ц/814/1736/19Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого : Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Ачкасова О.Н.,

за участю представників: ОСОБА_1 , Гольдінова Ю.Л. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення порядку користування, поділ майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року до суду звернулась ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення порядку користування.

В обґрунтування позову посилалася на те, що в період з 12.08.1982 року по 30.08.2010 року перебували в шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу в 1996 році за спільні сумісні кошти подружжя для цілей проживання сім`єю придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем. В 1997 році обміняли квартиру №144 на трикімнатну квартиру №110 в цьому ж будинку. 30 серпня 2010 року шлюб розірвано, спільне майно подружжя в цей період не ділили, продовжували ним користуватися сумісно. 25 березня 2011 року між ними повторно укладено шлюб. В 2013 році за спільні сумісні кошти подружжя відповідачем придбано в інтересах сім`ї транспортний засіб «Мегсеdеs-Веnz Sрrіntеr» 411 СDІ білого кольору 2002 року випуску, з ідентифікаційним номером VIN - НОМЕР_2 та з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 . Фактичні шлюбні відносини припинено з березня 2017 року. З цього часу не проживають однією родиною, не ведуть спільного господарства, в кожного окремі кошти. Проживають в одному помешканні через відсутність можливості проживати в окремих оселях. Спільні з відповідачем діти вже є повнолітніми, та проживають окремо.

У позові ОСОБА_4 просила суд визнати квартиру АДРЕСА_2 та транспортний засіб «Мегсеdеs-Веnz Sрrіntеr» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . Встановити порядок користування співвласниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_2 : залишити в спільному користуванні приміщення коридору літера 1, кладової літера 2, вбиральні літера З, ванної кімнати літера 4, кухні літера 5, житлової кімнати літера 7 та балкону, загальною площею 41,7 кв. м.; виділити ОСОБА_3 житлову кімнату площею 13,8 кв.м та балкон площею 0,9 кв.м, виділити ОСОБА_4 житлову кімнату площею 9,4 кв.м. Виділити ОСОБА_3 транспортний засіб «Меrsеdеs-Веnz Sргіntеr» 411 СDІ, білого кольору, 2002 року випуску з ідентифікаційним номером VIN - НОМЕР_2 та з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 . Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача в рахунок компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу «Меrsеdеs-Веnz Sргіntеr» 411 СDІ, білого кольору 2002 року випуску, з ідентифікаційним номером VIN - НОМЕР_2 та з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 150460 грн. Стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в сумі 4151.40 гривень, витрат на проведення експертних досліджень з оцінки та розподілу майна в сумі 2300 гривень, а всього - в сумі 6451.40 гривень.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення порядку користування - задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 та транспортний засіб «Мегсеdеs-Веnz Sрrіntеr» 411 СDІ, білого кольору, 2002 року випуску, з ідентифікаційним номером VIN - НОМЕР_2 та з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Встановлено порядок користування співвласниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_2 : залишено в спільному користуванні приміщення коридору літера 1, кладової літера 2, вбиральні літера З, ванної кімнати літера 4, кухні літера 5, житлової кімнати літера 7 та балкону, загальною площею 41,7 кв.м.; виділено ОСОБА_3 житлову кімнату площею 13,8 кв.м та балкон площею 0,9 кв. м., виділено ОСОБА_4 житлову кімнату площею 9,4 кв. м.

Виділено ОСОБА_3 транспортний засіб «Меrsеdеs-Веnz Sргіntеr» 411 СDІ, білого кольору, 2002 року випуску з ідентифікаційним номером VIN - НОМЕР_2 та з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу «Меrsеdеs-Веnz Sргіntеr» 411 СDІ, білого кольору, 2002 року випуску з ідентифікаційним номером VIN - НОМЕР_2 та з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 150460 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 4151,40 гривень, витрати на проведення експертних досліджень з оцінки та розподілу майна в сумі 2300 гривень, а всього - в сумі 6451,40 гривень.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11 квітня 2019 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2019 року - залишено без задоволення.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_3 , який його оскаржив, просив скасувати та ухвалити нове рішення про поділ майна, набутого у шлюбі та боргових зобов`язань, шляхом виділення йому в натурі автомобіля «Меrsеdеs-Веnz Sрrіntеr» вартістю 250 389, 90 грн., зобов`язавши сплатити компенсацію в сумі 50 000 грн. та поклавши на нього обов`язок погасити борг, звільнивши від сплати судового збору. Вважає, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушені норми матеріального та процесуального права.

У скарзі посилається на те, що він та його представник не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що призвело до ухвалення помилкового заочного рішення.

Вказує, що спору в частині поділу спільної квартири і порядку її користування між сторонами немає, проте не погоджується із проведеною оцінкою автомобіля «Меrsеdеs-Веnz Sргіntеr», яка на його думку є завищеною. Зазначає, що для купівлі даного автомобілю відповідач брав у борг 100 000 грн. (за курсом 2013 року - 12500 доларів США), що підтверджується розпискою, у лютому 2016 року також взято у борг 50 000 грн. для задоволення потреб сім`ї та обслуговування транспортного засобу. Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що за час спільного проживання у шлюбі з позивачем виникли борги в загальній сумі 150 000 грн., що повинно було бути враховано судом першої інстанції.

Також скаржник вважає, що не повинен сплачувати сплачений позивачем судовий збір за вимогою про поділ квартири, так як спір з даного приводу між сторонами відсутній і відповідач згоден вирішити його в добровільному порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Гольдінов Ю.Л. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 в повному обсязі, а заочне рішення залишити без змін; зазначає, що відповідач не надав доказів поважності причин неявки в судове засідання 14.02.2019 року, коли ухвалювалось судове рішення, час судового засідання сторонами погоджувався та він також повідомлявся додатково.

Також у відзиві представник позивач зазначає, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, заперечень щодо проведеної оцінки майна або зустрічних позовних вимог про визнання боргових зобов`язань не заявляв, хоча з вимогами позовної заяви був ознайомлений, брав участь у справі разом із своїм представником адвокатом. У зв`язку з порушенням порядку подання доказів (несвоєчасним поданням), адвокат Гольдінов Ю.Л. просить апеляційний суд не брати до уваги подані стороною апелянта докази. Окрім того, вимоги про розподіл боргових зобов`язань сторін судом першої інстанції не розглядались, а тому і не можуть бути предметом перегляду і у суді апеляційної інстанції.

Також у відзиві зазначено, що відповідачем не доведено належним чином отримання у борг коштів на придбання автомобіля, не надано правоустановлюючих документів на транспортний засіб, висновок експертного дослідження №84, наданий відповідачем не відповідає ч.1 ст. 78, ч.ч. 6,7 ст. 102, ч.5 ст. 106 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судову експертизу».

Необгрунтованими ваажає представник позивач доводи скарги щодо відсутності спору про поділ спільної квартири, оскільки будь-яких дій по добровільній реєстрації 1/2 її частини за позивачем, ОСОБА_3 не вчинялось, між сторонами існує спір щодо порядку користування житлом.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується відповідачем в частині поділу автомобіля та стягнутого судового збору, то в силу положень ч.1 ст. 376 ЦПК України, в іншій частині (про поділ квартири) в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в частині, яка оскаржується в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог,заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 12.08.1982 року по 30.08.2010 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі. 30 серпня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. 25 березня 2011 року, між сторонами вдруге укладено шлюб, актовий запис № 148, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане 25.03.2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, серія НОМЕР_5 .

В 2013 році за спільні сумісні кошти подружжя, ОСОБА_3 придбано транспортний засіб «Мегсеdеs-Веnz Sрrіntег 411 СDІ», білого кольору, 2002 року випуску, з ідентифікаційним номером VIN - НОМЕР_2 та з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 .

Фактичні шлюбні відносини припинились з березня 2017 року. З цього часу не проживають однією родиною.

Позивачем надано експертний висновок автотоварознавчого дослідження №79-18 судового експерта Корягіна В.В. від 22.08.2018 року, відповідно до якого середня ринкова вартість автомобіля «Мегсеdеs-Веnz Sрrіntег 411 СDІ», без огляду, відповідно до наданих документів складає 300 920 грн. (а.с. 44-46).

Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, набуття майна під час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, тобто суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що автомобіль «Мегсеdеs-Веnz Sрrіntег 411 СDІ», білого кольору, 2002 року випуску, з ідентифікаційним номером (номер кузову) VIN - НОМЕР_2 та з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Разом з тим, ухвалюючи рішення про виділення спірного транспортного засобу відповідачу із виплатою позивачу компенсації 1/2 частини його вартості, місцевий суд у мотивувальній частині рішення не навів жодних обгрунтувань та не мотивував висновків чи посилань з яких виходив при визначенні розміру стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсації за виділений відповідачу автомобіль, також у рішенні не зазначено чи взято до уваги наданий позивачем висновок експерта про ринкову вартість автомобіля, який був складений без огляду транспортного засобу, а лише за наданими документами.

Колегія суддів з такими висновками місцевого суду погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 вважав суму коштів, що була стягнута в рахунок компенсації за виділений йому із спільної сумісної власності автомобіль «Мегсеdеs-Веnz Sрrіntег 411 СDІ» завищеною. Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції остаточно погодився із оцінкою автомобіля в сумі 260 000 грн. і сплатою позивачу компенсації 1/2 різниці у його вартості, що викладено у поданому скаржником апеляційному суду клопотанні (заяві) від 16.10.2019 року. (т.1 а.с. 241).

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Гольдінов Ю.Л. також у письмовій заяві від 16.10.2019 року підтвердив згоду позивача з оцінкою автомобіля «Мегсеdеs-Веnz Sрrіntег 411 СDІ» та на стягнення компенсації 1/2 вартості цього автомобіля в сумі 130 000 грн. (т.1 а.с. 245).

Таким чином, з урахуванням ст. 70 ЦПК України, рівності часток у спільному майні подружжя, досягнутої згоди сторін з приводу вартості спірного автомобіля у розмірі 260 000 грн. та відсутності заперечень з боку відповідача щодо компенсації 1/2 частини його вартості позивачу, необхідно рішення районного суду в цій частині змінити, зменшивши розмір стягнутої компенсації з 150 460 грн. до 130 000 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про наявність у подружжя боргових зобов`язань, які повинні бути враховані про розподілі спільного майна, на увагу не заслуговують, оскільки питання виконання подружжям обов`язку по поверненню коштів позичених для потреб сім`ї не було предметом розгляду у суді першої інстанції, а тому унеможливлює перегляд даного питання в апеляційному порядку, зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 з цього приводу не заявляв.

Докази, приєднані скаржником до апеляційної скарги про вартість автомобіля «Мегсеdеs-Веnz Sрrіntег 411 СDІ» (висновок експерта), а також довідки про заробітну плату відповідача та понесені ним витрати на ремонт транспортного засобу, не можуть бути прийняті апеляційним судом, так як подані з порушенням ч.ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України, зокрема, не наведені обгрунтовані причини неможливості їх подання до суду першої інстанції. Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 ухвалу про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви разом з додатками, в тому числі з висновком експерта від 22.08.2018 року про вартість автомобіля, отримував (т. 1 а.с. 67), представник відповідача був присутнім у судових засіданнях суду першої інстанції, проте, правом на подання відзиву на позовну заяву сторона відповідача не скористалася.

Доводи неповідомлення відповідача про дату розгляду справи 14.02.2019 року спростовуються наявною у матеріалах справи телефонограмою, якою повідомлено представника ОСОБА_3 - адвоката Сеннікова А.Б. про виклик для участі у розгляді справи, що за ч.5 ст. 129 ЦПК України вважається повідомленням і самого відповідача. Також слід зазначити з приводу посилань у скарзі ОСОБА_3 про порушення порядку фіксування судового процесу, що згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників судового процесу, його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.13 ст. 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві ОСОБА_4 просила стягнути з відповдіача: судовий збір за подання позовної заяви 4151, 40 грн., обрахований із ціни позову; витрати на проведення експертних досліджень з оцінки та розподілу майна в сумі 2300 гривень.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та те, що судове рішення змінено, слід також змінити: розмір стягнутого з ОСОБА_3 судового збору у суді першої інстанції на користь держави з 4151, 40 грн. до 3946, 80 грн. (з урахуванням зменшення ціни позову), а також витрати на проведення експертних досліджень з оцінки та розподілу майна - з 2300 гривень до 1600 грн., стягнувши тільки витрати за проведення експертизи квартири, оскільки висновок автотоварознавчого дослідження автомобіля від 22.08.2018 року не був взятий до уваги при остаточному визначенні його вартості.

За розгляд справи у суді апеляційної інстанції відповідачем сплачено 1506, 90 грн. судового збору, виходячи із оспорюваної ним суми. В ході апеляційного розгляду ОСОБА_3 зменшив вимоги апеляційної скарги, а тому судовий збір, що підлягав сплаті при її поданні становить 1057, 20 грн. З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 слід стягнути з ОСОБА_4 на користь відповідача частину судового збору у сумі 148, 01 грн., сплаченого за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволеної її частини.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині незгоди з розміром стягнутого судового збору за подання позову про розподіл квартири, вважає, що спір щодо квартири у сторін відсутній. Проте, відповідачем не було наведено будь-яких доказів того, що сторони дійшли згоди по розподілу спільної нерухомості в добровільному позасудовому порядку.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутої на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3 компенсації за виділення йому автомобіля «Мегсеdеs-Веnz Sрrіntег 411 СDІ», зменшивши її з 150 460 грн. до 130 000 грн., а також в частині розподілу судових витрат. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 14 лютого 2019 року - змінити.

Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсації в рахунок вартості 1/2 частини транспортного засобу «Меrsеdеs-Веnz Sргіntеr» 411 СDІ, білого кольору, 2002 року випуску з ідентифікаційним номером VIN - НОМЕР_2 та з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , з150 460 грн. до 130 000 грн.

Зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судового збору з 4151, 40 грн. до 3946, 80 грн. та витрат на проведення експертних досліджень з оцінки та розподілу майна - з 2300 гривень до 1600 грн., всього стягнувши 5564, 80 грн.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 148, 01 грн., сплачений при поданні апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов