Справа № 690/436/17
Провадження № 8/638/10/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Мунтяну І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.02.2019 року по цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

07.08.2019 року представник заявника звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою про перегляд рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.02.2019 року по цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області про відшкодування матеріальної шкоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не отримував лист №8088/07 від 01.09.2017 року, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит; норма ч.2 ст.52 Закону України «Про освіту» виключена у зв`язку із прийняттям Закону України «про вищу освіту» від 01.07.2014 року №1556-VII, НЮУ ім.Яр.Мудрого повідомлено, що розподіл випускників, які навчалися за кошти державного бюджету України університетом не видавались, крім того вартість навчання відповідача становила 111 784,41 грн, а не 86 103,40 грн.

У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, представник заявника надав заяву про слухання справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали заяви та справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами або виключними обставинами.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.02.2019 року позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено. Стягнуто з відповідача в якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 86103 грн 40 коп. для зарахування їх на рахунки загального фонду Державного бюджету України. Постановою Харківського апеляційного суду від 15.05.2019 року рішення суду залишено без змін. 27.06.2019 року Верховний суд у відкритті касаційного провадження відмовив.

Представник відповідача зазначає, що в рішенні Дзержинського районного суду м.Харкова та постанові Харківського апеляційного суду встановлено обставини щодо отримання ОСОБА_1 листа №8088/07 від 01.09.2017 року, проте згідно матеріалів справи, відповідач надав суду відзив в якому повідомив про не отримання листа від 01.09.2017 року, оскільки з 02.03.2017 року проживав за іншою адресою. В рішенні суду надано оцінку вказаному доказу та зазначено, що 01.09.2017 року позивач повідомляв відповідача про необхідність виконання умов договору за адресою зазначеною у договорі, а не отримання відповідачем листа, як посилається представник відповідача.

Щодо виключення норми ч.2 ст.52 Закону України «Про освіту» суд зазначає, що 01.09.2010 року між Національною юридичною академією України імені Ярослава Мудрого, ОСОБА_1 та Головним управлінням пенсійного фонду України в Черкаській області укладено договір №1 про підготовку фахівців з вищою освітою за державним замовленням. Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України «Про освіту» (в ред. чинній на момент укладення договору) випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Закон України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року вказано норма виключена.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23.01.2018 року по справі № 607/9099/15-ц зазначає, що згідно з частиною другою статті 52 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин учасників справи, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Обов`язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що були погоджені між сторонами.

Частиною другою ст. 423 ЦПК України передбачені підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі та суду.

Нововиявлені обставини це факти від, яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатись нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором.

Скасування чи зміна нормативного акта, на якому ґрунтувалось судове рішення, може вважатись нововиявленою обставиною лише за умови, якщо в акті, яким скасовано чи змінено попередній, зазначено про надання йому зворотної сили.

Ухвалення судом рішення без урахування обставин, які суд не міг врахувати через їх відсутність, не є недоліком роботи суду, особливо з огляду на принцип диспозитивності, встановлений ЦПК, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, і не може з власної ініціативи здійснювати пошук та збирати докази.

У свою чергу особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов`язані подати усі наявні у них докази або повідомити про них суд. Якщо учаснику судового розгляду було відомо про існування істотного для справи доказу, але він не вчинив жодних дій для надання його суду, а після ухвалення рішення звернувся із заявою про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що суд при ухваленні рішення не врахував зазначену обставину, така заява не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, обставини зазначені представником відповідача, зокрема зміни у законодавстві, не є нововиявленими в розумінні ст.423 ЦПК України. Обставина щодо не отримання ОСОБА_1 листа №8088/07 від 01.09.2017 року, здійснення розподілу та направлення на роботу, не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, оскільки зводиться до переоцінки доказу, оціненому судом у процесі розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, зазначені заявником обставини не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, а відтак слід відмовити у задоволенні заяви та залишити рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 423,429 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.02.2019 року по цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий