Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2019 Справа №607/13638/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Пастернак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, укладеним між ними 29 січня 2016 року, згідно якого відповідач позичив у нього 3 750,00 доларів США, які зобовязувався повернути через два місяці, про що надав письмову розписку. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами повернути позичені кошти, однак, ОСОБА_2 взятого на себе зобовязання не виконав.

Просить стягнути з відповідача в його користь суму неповернутого боргу в розмірі 3 750,00 доларів США, що еквівалентно станом на 16.07.2018 р., 98 374, 59 грн., а також 2 754,49 грн. інфляційних нарахувань за період з лютого по червень 2018 року та 1 107,72 грн. 3% річних.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

Як вбачається із письмової розписки, оглянутої у судовому засіданні, ОСОБА_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав від ОСОБА_1 3 750 (три тисячі сімсот пятдесят) доларів США, та зобовязувався повернути дані кошти через два місяці.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

У судовому засіданні, із наявних при матеріалах справи, письмових доказів встановлено, що на момент звернення позивача до суду, відповідач не виконав зобовязання за договором позики, оскільки не повернув отримані від нього кошти в сумі 3 750,00 доларів США.

Станом на 16.07.2018 року, курс долара США по відношенню до гривні України становить 100 дол. США:2623,3225 грн.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача суму неповернутого боргу в розмірі 3 750,00 доларів США, що еквівалентно 98 374,59 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку за період із лютого по квітень 2018 року включно, сума три проценти річних з простроченої суми боргу, за період із 01 лютого 2018 року по 17 липня 2018 року становить 1 107,72 грн.

Крім цього, суд вважає, що вимоги позивача у частині стягнення у його користь із відповідача інфляційних нарахувань за вказаний період не підлягають до задоволення, оскільки згідно наданої суду розписки грошовий еквівалент позики, яка надавалась відповідачу складав у доларах США, а тому нарахування на зазначену суму позики інфляційних нарахувань, суд вважає безпідставним, виходячи з такого.

Згідно із ст..1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції це показник, що характеризує загальну динаміку рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Деркомстатом визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Таким чином, судом встановлено, що мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми неповернутого боргу в розмірі 3 750,00 доларів США, що еквівалентно 98 374,59 грн. та 1 107 грн. 72 коп. - три проценти річних.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1048, 1051 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) в користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, 14,7, ІПН НОМЕР_1) суму неповернутого боргу за договором позики в розмірі 3 750 (три тисячі сімсот пятдесят) доларів США, що еквівалентно 98 374 (девяносто вісім тисяч триста сімдесят чотири) грн. 59 коп., а також 1 107 (одна тисяча сто сім) грн. 72 коп. - три проценти річних, 994 (девятсот девяносто чотири) грн. 82 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_4