Єдиний унікальний номер 243/2755/16-ц Номер провадження 22-ц/804/858/19
Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Санікової О. С.

суддів: Космачевської Т. В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря Самойленко Г. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в місті Бахмуті цивільну справу № 243/2755/16-ц

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року,

(суддя - Руденко Л. М., заочне рішення ухвалене у м. Слов`янську Донецької області),

В С Т А Н О В И В :

01 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2016 року шлюб між ним та відповідачкою розірваний, місце мешкання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 визначено разом з батьком ОСОБА_1 . У зв`язку із не проживанням разом з відповідачем пів року та недосягнення згоди щодо утримання дитини просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 у розмірі ? частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 01 квітня 2016 року до повноліття дитини, а також аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, з 01 квітня 2016 року, до досягнення дитиною трирічного віку.

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі ? частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 квітня 2016 року, до повноліття ОСОБА_3 , а також аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 01 квітня 2016 року, до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір, у розмірі 551,20 грн.

Із заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року не погодилась відповідач та подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення суду, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що про час та місце розгляду справи вона належним чином повідомлена не була; позовну заяву і судову повістку не отримувала; про існування зазначеної справи дізналася лише 08 січня 2019 року при ознайомленні з матеріалами справи, що позбавило її права надати суду докази на заперечення проти позову. Посилається на те, що вона разом з дитиною та позивачем мешкали разом після розлучення з 26 лютого 2016 року по серпень 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 . З серпня 2017 року по листопад 2018 року дитина мешкала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її повному утриманні. У листопаді 2018 року позивач вкрав дитину з дитячого закладу та до теперішнього часу не повернув, про що відповідач подала письмову заяву про внесення даних до ЄРДСР. Відмова від прав на дитину скасована 29 січня 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, заочне рішення суду першої інстанції без змін.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені повістками та телефонограмами, зареєстрованими в журналі телефонограм за №№ 311, 312 від 10.06.2019 року.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України (в редакції, чинній на день ухвалення рішення суду першої інстанції) у разі, якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. У разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України (в редакції, чинній на день ухвалення рішення суду першої інстанції) розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Порядок повідомлення учасників процесу про час і місце розгляду справи регулюється ст.ст. 74-76 ЦПК України. Зокрема, судові виклики здійснювалися судовими повістками про виклик, які повинні були бути вручені сторонам з таким розрахунком, щоб вони мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікування оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).

Отже, цивільним процесуальним законом, визначено порядок повідомлення сторін про судовий розгляд (виклику в судове засідання), можливість постановлення заочного рішення внаслідок неявки відповідача в судове засідання пов`язується передусім із належним його повідомленням про дату, час і місце розгляду справи, що є обов`язковою умовою законності відповідного судового рішення та однією з гарантій дотримання прав учасників процесу. Сама по собі процесуальна можливість розгляду справи у відсутність відповідача не звільняє суд від обов`язку дотримання вимог закону щодо повідомлення його про дату, час і місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що у позові відповідачем вказана фізична особа ОСОБА_2 , що не є суб`єктом підприємницької діяльності, проте докази звернення суду до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи в матеріалах справи відсутні.

Також у довідковому листі до справи 05 квітня 2016 року зроблено запис про те, що судова повістка на 14 квітня 2019 року та документи направлені відповідачу, проте доказів про їх отримання або не отримання відповідачем ОСОБА_2 в матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, на момент прийняття заочного рішення у суду не було доказів про належне, із дотриманням правил, установлених ст. 169 ЦПК України повідомлення відповідача ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи, однак суд першої інстанції не сприяв належному повідомленню відповідача, не вирішив питання про відкладення розгляду справи та не надіслав повторно повістки про виклик до суду, чим порушив норми процесуального права. За відсутності даних про зареєстроване (незареєстроване) місце проживання (перебування) відповідачки у суду першої інстанції не було законних підстав здійснювати її виклик через оголошення у пресі.

За вказаних порушень рішення суду першої інстанції не можна визнати законним, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною третьої зазначеної статті передбачено присудження коштів на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України ( в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 86 СК України чоловік, з яким проживає дитина, має право на утримання від дружини - матері дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання чоловік, з яким проживає, має незалежно від того, чи він працює, та незалежно від його матеріального становища, за умови, що дружина може надавати матеріальну допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2014 року, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний. Місце мешкання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 визначено разом з батьком ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався на те, що дитина проживає з ним та знаходиться на його повному утриманні, відповідачка не спілкується і не бачиться з дитиною та не допомагає їй матеріально.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно наданих позивачем довідок, датованих 2016 роком, ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , за цією ж адресою зареєстрована і його дочка ОСОБА_3 ; ОСОБА_3 відвідує Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) компенсуючого типу №6 «Сонечко» з 06.10.2016 року; на протязі терміну перебування дитини в дошкільному навчальному закладі мати ОСОБА_2 жодного разу до закладу не навідувалася, приводив дитину до садочка та забирав її додому лише батько; з народження ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться під наглядом в КЗ «ЦПМСД м. Слов`янська» з народження, огляди та щеплення проводяться в присутності батька.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що рішення суду не відповідає дійсності, але вона не мала можливості це довести, оскільки не знала, що у суді розглядається ця цивільна справа. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 , зокрема посилається на те, що вона з дитиною та позивачем мешкали разом після розлучення з 26.02.2016 року по серпень 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , але при цьому не зазначає, чи жили подружжя разом до розлучення. Разом з тим, з позовної заяви позивача вбачається, що з позовною заявою він звернувся 01 квітня 2016 року, тобто вже після розлучення, в якій зазначав, що вже пів року вони не живуть разом. Згідно доводів апеляції з серпня 2017 року по листопад 2018 року дитина мешкала разом з нею у квартирі, яка належить їй на праві власності за адресою: АДРЕСА_2 та знаходилась на повному її утриманні. Ця обставина також не доведена належними та допустимими доказами і, зокрема ОСОБА_2 не надано доказів наявності коштів для утримання дитини. При цьому в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від вересня 2017 року про відмову від батьківства. Згідно доводів апеляції вона водила дитину у дитячий садочок «Аіст», оплачувала рахунки дитячого закладу, займалася її лікуванням та розвитком дитини, яку водила на танцювальні гуртки. Але ці обставини також не доведені належними та допустимими доказами. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається також на те, що у листопаді 2018 року позивач вкрав дитину з дитячого закладу та їй не повернув. На момент розлучення дитині було 1 рік та 6 місяців, жити без матері дівчинка у такому віці взагалі б не змогла, вона знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною, є фото та відео зйомки їхнього спілкування у цей період. Разом з тим, рішенням Слов`янської міської ради від 15.03.2017 року №180/2 встановлено ОСОБА_2 порядок спілкування з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 2016 року, але при цьому не надала доказів про те, що донька ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з нею за цією адресою.

Отже, виходячи із зазначених норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що позивачем його позовні вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки та на його утримання до досягнення дочкою трирічного віку доведені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, тому підлягають задоволенню. При цьому апеляційний суд не вважає достатніми доказами для встановлення обставин, що мають значення для справи тільки посилання відповідачки в апеляційній скарзі на ті чи інші обставини без надання доказів на спростування доказів, наданих позивачем.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 квітня 2016 року, до повноліття дитини ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на його утримання, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи стягнення з 01 квітня 2016 року, до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Судове рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: