ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 640/4666/18

провадження № 22-ц/818/4226/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 про припинення поруки за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 червня 2019 року, постановлене під головуванням судді Бородіної Н.М., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 24 червня 2019 року), -

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 67 940,48 доларів США.

У липні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічним позов до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 про припинення поруки.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 червня 2019 рокупервісний позов Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту від 09.04.2008 року №861/27/39-18/8-72 в сумі 3739,98 доларів США. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір в сумі 1482,15 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про припинення поруки відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні первісного позову АТ «Укрсоцбанк» у повному обсязі. А зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що зобов`язання ОСОБА_1 перед кредитором, Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», за договором поруки є припиненим на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України через пропуск шестимісячного строку пред`явлення вимоги до поручителя. Так, сторони кредитного договору погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти з 10 по 10 число кожного місяця, починаючи з 10 квітня 2008 року. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов`язання (підпункт 4.5. кредитного договору), тому Банк мав право з 20 січня 2012 року (з дати останньої оплати позичальника +91 день) й протягом шести місяців від цієї дати звернутися до суду з позовом. Проте позовну заяву подано лише у березні 2018 року. Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі не підлягали виконанню. Крім того у спірних правовідносинах порука є припиненою з підстав збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди на це.

Представник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - адвокат Гречківський Євгеній Леонідович надав відзив на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 червня 2019 року залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково первісні позовні вимоги та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання за кредитним договором від 09.04.2008 року належним чином не виконані, тому стягненню з ОСОБА_1 , як з поручителя, підлягає заборгованість за договором у розмірі 3739,98 доларів США, з урахуванням того, що за період з 11.02.2009 року по 11.09.2017 року порука вважається припиненою та стягненню з поручителя підлягає сума за період з 11.10.2017 року по 13.02.2018 року. При цьому підстав для припинення договору поруки вцілому не вбачається, оскільки в договорі кредиту, який забезпечений порукою, встановлений кінцевий строк повернення кредиту та відсотків - квітень 2033 року.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 09 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту № 861/27/39-18/8-72, за умовами якого остання отримала кредитні кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру в сумі 187 000 дол. США, зі сплатою процентів у розмірі 13,5% (а.с.6-9 т.1).

На забезпечення виконання кредитного зобов`язання того ж дня, 09 квітня 2008 року, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №861/27/39-19/8-105 (а.с.17-18 т.1).

Станом на 24 квітня 2017 року сума заборгованості за кредитом становить 67 940,48 доларів США (а.с.25-27 т.1).

Як на підставу позовних вимог, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» посилається на те, що зобов`язання за кредитним договором від 09.04.2008 року належним чином не виконане, тому наявні підстави для стягнення з поручителя суми заборгованості у розмірі 67 940,48 доларів США.

Обгрунтовуючи зустрічний позов, ОСОБА_1 посилався на те, що договір поруки від 09.04.2008 року, укладений між ним та АТ «Укрсоцбанк», є припиненим, оскільки додатковою угодою до договору кредиту, без погодження з ним збільшилась його відповідальність, а також сплив шестимісячний термін, щодо пред`явлення до нього вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обов`язків.

Матеріали справи свідчать про те, що кредитним договором від 09.04.2008 року сторони погодили, що ОСОБА_2 отримала кретині кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру в сумі 187 000 дол. США, зі сплатою процентів у розмірі 13,5%. Погашення кредиту здійснюється 10 числа кожного місяця, починаючи з 10.04.2018 року за встановленим графіком та встановленою сумою, остання дата повернення кредиту квітень 2033 року. Кредит наданий на фінансування будівництва (інвестування) житла (а.с.6-9 т.1).

В подальшому між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода №1 до договору кредиту від 09.04.2008 року, за умовами якої з 20.10.2008 року збільшена процентна ставка за договором кредиту та встановлена на рівні 14% (а.с.13 т.1).

При цьому у пункті 1.1. договору поруки, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 , передбачено, що поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачений договором кредиту № 861/27/39-18/8-72 від 09.04.2008 року.

За умовами п.2.3. договору поруки у разі збільшення розміру забезпеченого порукою зобов`язання без внесення змін до договору поруки, порука зберігається, а поручитель відповідає перед кредитором лише частково, в обсязі визначеному в п.2.1. договору поруки (а.с.17-18 т.1).

Пункт 2.1. договору поруки встановлює суму щомісячної сплати за період з травня 2008 року по квітень 2033 року.

Отже, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, можна зробити висновок про те, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Таких висновків щодо застосування норми частини четвертої статті 559 ЦК України дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року (справа № 408/8040/12).

Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

Якщо банк пред`явить вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Висновок суду першої інстанції про те, що за період з 11.02.2009 року по 11.09.2017 року порука є припиненою та стягненню з поручителя підлягає сума за період з 11.10.2017 року по 13.02.2018 року, що складає 3739,98 доларів США, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Кінцевий строк повернення кредиту за договором від 09.04.2008 року встановлений - квітень 2033 року. АТ «Укрсоцбанк» вказаний строк не змінював.

Тому обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Посилання апелянта на те, що порука у спірних правовідносинах є припиненою з підстав збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди на це, - спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки умовами п.2.3. договору поруки сторони погодили, що у разі збільшення розміру забезпеченого порукою зобов`язання без внесення змін до договору поруки, порука зберігається, а поручитель відповідає перед кредитором лише в частково, в обсязі визначеному в п.2.1. договору поруки. При цьому, виходячи із наданого позивачем розрахунку, убачається, що позивач просив стягнути заборгованість по кредиту, що відповідає умовам укладеного договору поруки та кредиту, без урахування збільшення відсоткової ставки.

Тому висновки суду першої інстанції і в цій частині відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 04.11.2019 року.