Справа № 226/2956/19

Справа 226/2956/19
Провадження № 2/226/875/2019
і м е н е м У к р а ї н и
4 листопада 2019 року м.Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi Коваленко Т.О.,
за участі секретаря Трифонової І.О.
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1 (не з`явився),
представник позивача ОСОБА_2 .
відповідачі ОСОБА_3 (не з`явилася),
ОСОБА_4 (не з`явилася),
ОСОБА_5 (не з`явилася),
третя особа представник органу опіки та піклування
Служба у справах дітей Виконавчого комітету
Мирноградської міської ради Скрипник Г.С.,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування служба у справах дітей виконавчого комітету Мирноградської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є власником будинку АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі-продажу від 21.12.1994, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області. Відповідач ОСОБА_3 є дружиною його сина, а відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 її діти. Всі відповідачі з 10.09.2010 зареєстровані в будинку ОСОБА_1 26.08.2014 син позивача ОСОБА_6 разом із дружиною та її дітьми виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації. Нині позивач має намір продати належний йому будинок, перешкодою в цьому є реєстрація в ньому ОСОБА_3 та її дітей. У зв`язку з цим просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом.
В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві обставинами, та просив задовольнити їх.
Позивач ОСОБА_7 , відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.
Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Від відповідача ОСОБА_3 у судове засідання 4 листопада 2019 року електронною поштою подана заява про розгляд справи за її відсутності.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Скрипник Г.С. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову щодо визнання відповідачів таким, що втратили право користування житлом. Зазначила, що на вимогу служби у справах дітей виконавчого комітету Мирноградської міської ради Гребенюк Р.Р. надала копію паспорта громадянки Російської Федерації та копію свідоцтва про реєстрацію за місцем проживання малолітньої ОСОБА_5 №2196 від 19.02.2019. В документах зазначено, що мати разом з дитиною зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .
Вислухавши пояснення представників позивача і третьої особи, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, підставою виникнення вказаного права власності є договір купівлі-продажу від 21.12.1994, посвідчений приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Донецької області Бахуринською О.О. (а.с.14), та зареєстрований у БТІ м. Димитрова у реєстровій книзі за №9 за реєстровим №1722 стр.176 від 10.10.1995 (а.с.15)
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 фактично не мешкають за місцем своєї реєстрації. Згідно з актом №366-6 від 17.09.2019, складеним координаційним комітетом органів самоорганізації населення м.Мирнограда, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2014 року і по теперішній час не проживають за вказаною адресою (а.с. 20). Цей факт в судовому засіданні підтвердили також свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які багато років живуть поруч з позивачем, та будинком, належним позивачеві у якому до 2014 року проживав його син ОСОБА_10 з сім`єю: дружиною Регіною та двома дочками Діаною і ОСОБА_11 . У 2014 році вся сім`я виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації і з того часу не повертались. В Росії вони придбали будинок і проживають там постійно.
Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України у поєднанні з положеннями ст.150 ЖК України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності в формі пред`явлення вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.
За положеннями ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно Закону N475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Судом встановлено, що з 2014 року будинок АДРЕСА_1 за своїм цільовим призначенням відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_12 не використовується, їх відсутність в житлі носить безперервний характер. Поважних причин, за яких відповідачі не проживають там, чи домовленостей між ними та власником житла ОСОБА_1 щодо порядку його використання судом не встановлено.
Оскільки аналіз встановлених та досліджених судом доказів дає підстави вважати, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_12 в будинку не проживають без поважних причин більше одного року, участі в утриманні житла не приймають, це є підставою для визнання їх таким, що втратили право користування жилим приміщенням.
Що стосується вирішення позовних вимог відносно малолітньої ОСОБА_5 , суд враховуючи висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської ради, яким встановлено, що мати ОСОБА_3 разом з дитиною ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування спірним будинком, констатуючи при цьому відсутність порушення прав дитини, оскільки вона зареєстрована за адресою мешкання своєї матері.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Т.О.Коваленко