Справа № 541/2944/18
Номер провадження 2/541/355/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 червня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Куцин В.М.,

за участю секретаря - Прус Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на садовий (даяний) будинок з надвірними спорудами, третя особа - Друга Миргородська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Петрович

В с т а н о в и в:

26 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на садовий (даяний) будинок з надвірними спорудами.

Просив визнати за ним право власності на садовий (дачний) будинок з надвірними спорудами розташований на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позов посилався на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .12 квітня 2018 року він звернувся до Другої Миргородської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, спадщина складалась з земельної ділянки площею 0,1100 га розташованої на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для індивідуального садівництва. Земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 01.12.1995 виданого на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Біликівської сільської ради від 19 січня 1994 року та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 113.

Чоловік спадкодавця - ОСОБА_5 у встановлений законом строк подав заяву про відмову від спадщини ОСОБА_4 , також відмову у прийнятті спадщини у встановлені законом строк подала дочка спадкодавця ОСОБА_2 .

Проте, на зазначеній вище земельній ділянці знаходиться садовий (дачний) будинок під АДРЕСА_1 , який за життя спадкодавець ОСОБА_4 за власний рахунок самостійно збудувала в кооперативі садівників - любителів «Слава» на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на садовий (дачний) будинок 01 листопада 2018 року він знову звернувся до Другої Миргородської державної нотаріальної контори.

Однак, постановою від 02.11.2018 року виконуюча обов`язку завідувача Другої Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний садовий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дане спадкове майно.

Відповідно до свідоцтва про народження позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 належав садовий будинок АДРЕСА_1 . Земельна ділянка під забудову садового будинку спочатку була виділена на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серія НОМЕР_2 , після паювання на земельну ділянку було видано акт на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за№ 113.

Відповідно до проекту організації і забудови території садівничого товариства санаторію «Слава» землю було поділено на 68 індивідуальних земельних ділянок та спроектовано розташування садових будиночків на кожній ділянці, а також присвоєні номери.

Сам садовий будинок з надвірними спорудами було побудовано у 1991 році, що також підтверджується Технічним паспортом на садовий (дачний) будинок виданий ДК «Миргородтехінвентаризація» інвентаризаційна справа № 10581.

Згідно довідки кооперативу садоводів - любителів «Слава» ділянка, яка на теперішній час успадкована ОСОБА_1 після померлої ОСОБА_4 знаходиться на території садово - городнього кооперативу під АДРЕСА_1.

Листом від 10.12.2018 р. № 02 - 27/435 Біликівська сільська рада повідомила, що згідно земельно - кадастрової книги № 2 Біликівської сільської ради на ст. 47 за № 41 за ОСОБА_1 обліковується земельна ділянка площею 0,11 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Біликівської сільської ради, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.04.2018 року серія ННВ № 128213. Садові будинки в по господарських книгах сільської ради за межами населених пунктів не значаться.

Згідно Технічного паспорта на садовий (дачний) будинок від 21.11.2018 садовий будинок складається з: А - 1 садовий будинок; а - тамбур; а1 - погріб; Б - сарай - гараж; № 1,2 господарські споруди загальною вартістю 74 894 грн.

Згідно Довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 21.11.2018 № 887 право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Отже, оскільки за даних обставин справи відсутні умови одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до ст. 392 ЦК України належним способом захисту права позивача є звернення до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування, тому позивач звернувся до суду.

Відповідно до ухвали судді від 03 січня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання .

Ухвалою суду від 22 лютого 2019 року підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на садовий (дачний) будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Біликівської сільської ради в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. ( а.с. 98).

Третя особа, нотаріус Другої Миргородської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 118).

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 114,116).

Заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .12 квітня 2018 року він звернувся до Другої Миргородської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 68).

Відповідно до свідоцтва про народження позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_4 (а.с.20 ).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, спадщина складалась з земельної ділянки площею 0,1100 га розташованої на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для індивідуального садівництва. Земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 01.12.1995 виданого на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Біликівської сільської ради від 19 січня 1994 року та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 113 (а.с. 18-24).

Чоловік спадкодавця - ОСОБА_5 та дочка спадкодавця ОСОБА_2 у встановлений законом строк подали заяву про відмову від спадщини ОСОБА_4 (а.с. 46,47).

На зазначеній земельній ділянці знаходиться садовий (дачний) будинок під АДРЕСА_1 (а.с. 10-15).

Постановою виконуючої обов`язки завідувача Другої Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. від 02.11.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний садовий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дане спадкове майно.

Земельна ділянка під забудову садового будинку спочатку була виділена на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серія НОМЕР_2 , після паювання на земельну ділянку було видано акт на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за№ 113.

Відповідно до проекту організації і забудови території садівничого товариства санаторію «Слава» землю було поділено на 68 індивідуальних земельних ділянок та спроектовано розташування садових будиночків на кожній ділянці, а також присвоєні номери (а.с. 27-30).

Садовий будинок з надвірними спорудами відповідно до технічного паспорту на садовий (дачний) будинок виданий ДК «Миргородтехінвентаризація» інвентаризаційна справа № 10581 було побудовано у 1991 році (а.с. 10-14).

Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 21.11.2018 № 887 право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 25).

Згідно листа Біликівської сільської ради від 10.12.2018 р. № 02 - 27/435 вказано, що згідно земельно - кадастрової книги № 2 Біликівської сільської ради на ст. 47 за № 41 за ОСОБА_1 обліковується земельна ділянка площею 0,11 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Біликівської сільської ради, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.04.2018 року серія ННВ № 128213. Садові будинки в по господарських книгах сільської ради за межами населених пунктів не значаться (а.с. 26).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд встановив, що позивач є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 якій на праві особистої власності належали земельна ділянка площею 0,1100 га що розташована на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області наданої для індивідуального садівництва відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 1.12.1995, виданого на підставі рішення Біликівської сільської ради від 19 січня 1994 року, яку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом успадкував позивач ОСОБА_1 . Крім того позивач по справі зазначає серед спадкового майна садовий будинок, що розташований на АДРЕСА_1.

Технічний паспорт на садовий (дачний) будинок АДРЕСА_1 виготовлений 21.11.2018 року на замовлення позивача ОСОБА_1 , рік забудови 1991 (а. с. 10-14).

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 198/02-31 від 02.11.2018 року вказує, що виконуюча обов`язки завідувача Другої Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок, що розташований на землях Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на садовий будинок (а.с.17).

Таким чином, суд встановив, що на території Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області на земельній ділянці наданій для індивідуального садівництва в 1994 році, знаходиться будинок, що згідно наданої технічної документації побудований в 1991 році (раніше рішення Біликівської сільської ради про передачу у приватну власність земельної ділянки), тому суд критично відноситься до зазначення в технічній документації року забудови, оскільки крім такого зазначення - суду не було надано в підтвердження дійсних обставин року забудови жодних інших доказів, в тому числі різного роду документів про придбання будівельних матеріалів тощо

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всупереч вищевказаних вимог Закону позивачем суду не було надано жодного належного та допустимого доказу що підтверджує, факт будівництва за життя спадкодавця спірного майна, підстава будівництва будинку саме час побудови будинку на земельній ділянці, а також що при будівництві садового будинку були дотримані санітарно-гігієнічні вимоги, вимоги пожежної безпеки, що будинок придатний до експлуатації за призначенням.

В силу чого суд вважає, що спірний садовий будинок, був збудований спадкодавцем в наслідок самочинного будівництва, а відтак не є об`єктом права особистої приватної власності, в результаті чого спадкодавець, а саме: ОСОБА_4 не набула відносно такого майна права особистої приватної власності, що унеможливлює спадкувати відповідне право власності спадкоємцем ОСОБА_1 , оскільки неможливо спадкувати те, чого не існує, в результаті чого суд приходить до висновку про неможливість захисту прав та інтересів позивача у обраний ним спосіб захисту, в силу чого позов задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплених в абзаці 2 п. 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де зазначено про необхідність розмежовування права на спадщину як майнового права (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна, тобто спадкоємець у будь-якому разі не позбавляється права на спадщину, навіть за умови відсутності на неї правовстановлюючих документів, при цьому необхідно обрати правильний спосіб захисту права спадкоємця, в тому числі шляхом звернення до суду не з позовом про визнання права власності на спадщину, а з позовом про визнання права на спадщину, після чого, в разі наявного відповідного рішення суду, такий спадкоємець набуває права на спадщину та можливості узаконити таке будівництво, в тому числі з використанням так званої «будівельної амністії», в порядку передбаченому Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт" від 13 січня 2015 року № 92-VIII та наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України № 158 «Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт».

Крім того згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) » право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК України та з урахування роз`яснень, наданих у п.7 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», в якій зазначено, що в разі, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч.1 ст.376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, що були використані в процесі цього будівництва. Також суд наголошує, що відповідно до принципу диспозитивності закріпленого в статті 13 ЦПК України, суд позбавлений права вийти за межі позовних вимог зазначених в позові та підтриманих позивачем в ході судового розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 5,10, 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273,354 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на садовий (дачний) будинок АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового ення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складено 24.06.2019 року.

Суддя: В. М. Куцин