Справа № 153/1511/18
Провадження № 22-ц/801/556/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 рокуСправа № 153/1511/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Медвецького С.К., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О., представника Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області - Скляра О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області, ухвалене 14 січня 2019 року під головуванням судді Гаврилюк Т.В. в м. Ямпіль, у цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту проживання на території України,

в с т а н о в и в:

16 жовтня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України, в якій просив встановити факт, що він постійно проживав на території України станом на 13 листопада 1991 року. Свої вимоги мотивував тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Сєвєрне Пищугського району Костромської області, тобто в колишньому СРСР. Його батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_1 та був громадянином України. На даний час він проживає з матір'ю ОСОБА_6. В жовтні 1991 року він переїхав з батьками із свого місця народження на постійне місце проживання у АДРЕСА_1, де з 09.1992 року по 08.1993 рік відвідував заклад дошкільної освіти та з 01.09.1993 по 2002 рік навчався в загальноосвітній школі І-ІІ ступенів села Тростянець Ямпільського району Вінницької області. По сьогоднішній день він зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1, тому вважає себе громадянином України. Після школи навчався у професійному училищі в селі Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, після чого працював на фермі різноробочим у ПОП «Рідний Край» села Тростянець Ямпільського району Вінницької області. Зазначив, що громадянство Російської Федерації він не отримував. Він вимушений постійно звертатися до міграційної служби про продовження терміну перебування на території України, так як проживає на території України як особа без громадянства. Встановити даний факт йому необхідно з метою отримання громадянства України.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 січня 2019 року заяву ОСОБА_4 про встановлення факту проживання на території України задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, житель АДРЕСА_1, проживав на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Скляр О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність фактичним обставинам справи просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до заяви про продовження терміну перебування в Україні (а.с. 4) заявник дійсно проживає на території України, а саме у АДРЕСА_1, як особа без громадянства.

Із картки фізичної особи - платника податків (а.с.5) вбачається, що заявник отримав ідентифікаційний номер, наданий Державною податковою адміністрацією України.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 19 грудня 2012 року (а.с.6, 7), заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Сєвєрне Пищугського району Костромської області. Його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 04 січня 2012 року (а.с.8), батько заявника - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки про відсутність громадянства Російської Федерації від 07.08.2018 (а.с.9, 10) виданої Консульським відділом Посольства Російської Федерації в Україні, ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3, не набував громадянства Російської Федерації та громадянином Російської Федерації не являється.

Із довідок №981 та 982 від 05.10.2018 виданих виконкомом Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.11, 14) вбачається, що заявник зареєстрований та проживає з 1992 року на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки закладу дошкільної освіти села Тростянець (а.с.12), заявник дійсно відвідував заклад дошкільної освіти з вересня 1992 року по серпень 1994 року.

Згідно довідки загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Ямпільського району Вінницької області (а.с.13) судом встановлено, що заявник навчався в загальноосвітній школі І-ІІ ступенів с. Тростянець з 1993 року по 2002 рік.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 заповненої 01 березня 2013 року на ім'я ОСОБА_4 (а.с.47), заявник працював з 2003 року по 2017 рік у ПОП «Рідний край» села Тростянець Ямпільського району Вінницької області.

Згідно довідки №742 від 18.09.2006 року виданої дирекцією Мазурівського професійного аграрного ліцею (а.с.48), заявник навчався в даному ліцеї з 01 вересня 2003 року по 29 червня 2005 року.

Із показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_6, даних ними у судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_6 переїхали до села Тростянець Ямпільського району Вінницької області у першій половині жовтня 1991 року. Заявник у АДРЕСА_1 відвідував дитячий садок, школу, пізніше працював. Їм це відомо бо вони є сусідами заявника, а ОСОБА_6 є його матір'ю.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначають Конституція України, Закон України «Про громадянство України».

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 (далі - Порядок).

Порядком передбачено, що заяви та інші документи з питань громадянства подаються до органу за місцем постійного проживання особи. На території України - це територіальні органи Державної міграційної служби України, а за кордоном - консульські установи України, підпорядковані Міністерству закордонних справ України.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» право на набуття громадянства України за територіальним походженням має особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_5 (українець) та ОСОБА_6 (росіянка), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 19 грудня 2012 року (а.с.6, 7).

Однак ОСОБА_4 не скористався своїм правом на набуття громадянства України за територіальним походженням, адже його батько був громадянином України. Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 04 січня 2012 року (а.с.8), батько заявника - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_1.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо недоведеності факту проживання ОСОБА_4 на території України з 13.11.1991 року, оскільки з наданих суду першої інстанції доказів вбачається, що заявник проживає на території України лише з 1992 року, зокрема із довідок № 981 та 982 від 05.10.2018 виданих виконкомом Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області вбачається, що заявник зареєстрований та проживає з 1992 року на території Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, за адресою: Вінницька область Ямпільський район село Тростянець вулиця Центральна, 11 (а.с.11,14), дошкільний заклад заявник відвідував з вересня 1992 року.

Разом з тим, колегія суддів не може залишити поза увагою твердження апелянта про те, що ОСОБА_4 вводив суд першої інстанції в оману щодо відсутності в нього паспорта, оскільки в судовому засіданні заявник повідомив, що у 2007 році у м. Києві в посольстві Російської Федерації він отримував паспорт громадянина РФ, що підтверджується наявним в матеріалах справи технічним звукозаписом судового засідання від 14 січня 2019 року.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов невірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про встановлення факту проживання на території України, відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, оскільки неправильне застосування районним судом норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від14 січня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення факту проживання на території України відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області 528,60 грн. судового збору сплаченого останнім за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.П. Рибчинський

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький /підпис/ Т.О. Денишенко

Згідно з оригіналом: В.П. Рибчинський