ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року

м.Харків

Справа № 611/1026/18

Провадження № 22-ц/818/1790/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа приватний нотаріус Чистов Сергій Юрійович

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 22 січня 2019 року у складі судді Андросова О.М. по справі № 611/1026/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Чистов Сергій Юрійович про визнання незаконним договору міни земельних ділянок від 15 травня 2017 року та його скасування, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Чистов Сергій Юрійович про визнання незаконним договору міни земельних ділянок від 15 травня 2017 року та його скасування, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначає, що його бабка ОСОБА_4 була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2467 га (рілля), кадастровий номер НОМЕР_1 , розташованої на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

22 червня 2009 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого земельну ділянку заповідала йому.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. На час смерті складений нею заповіт не було змінено чи відмінено.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки.

12 вересня 2017 року він звернувся до Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , відкрита спадкова справа.

Під час оформлення спадщини отримано інформацію, що земельна ділянка площею 5,2467 га, яка на праві власності належала ОСОБА_4 , вже належить на праві власності іншій особі. Дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 15 травня 2017 року.

Відповідно до договору ОСОБА_4 міняє належну їй на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2467 га (рілля), розташовану на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, кадастровий номер НОМЕР_1 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,02 га, розташовану на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, кадастровйи номер НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_2 . Обмін здійснюється з доплатою 65472 грн., які отримані ОСОБА_4 від ОСОБА_2 повністю до підписання договору.

21 вересня 2017 року він звернувся до Барвінківського відділення поліції Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківської області, оскільки вважав, що невідомі особи підробили договір міни ( купівлі- продажу) земельної ділянки. Відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000410 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 статті 358 КК України.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2 має площу 0,0162 га та обмеження у використанні, а саме вид обмеження - охоронна зона навколо (вздовж) об`єкту транспорту.

Зазначає, що в подальшому ОСОБА_2 проведено об`єднання земельних ділянок НОМЕР_3 та НОМЕР_1 в одну земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_4 площею 10,4663 га.

Посилається на порушення ОСОБА_2 вимог земельного законодавства, оскільки щонайменше до 1 січня 2019 року не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Договір міни земельних ділянок укладено в період дії заборони відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) та з порушенням вимог Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», що є підставою для визнання його недійсним.

Вважає, що ОСОБА_2 є неналежним набувачем майна, а саме земельної ділянки площею 5,2467 га, розташованої на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, в подальшому об`єднаної в земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 10,4663 га, та переданої відповідно до договору емфітевзису в користування ОСОБА_5

Також йому спричинено моральної шкоди, яка полягає у порушенні права на власність, моральних та фізичних стражданнях, пов`язаних з набуттям права на спадщину. Моральну шкоду оцінює в 10000 грн.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 уточнено позовні вимоги.

Остаточно просить визнати незаконним та скасувати договір міни земельних ділянок від 15 травня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з моменту укладання; визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2 , площа 0,02 га, власник ОСОБА_4 реєстраційний РНОКПП НОМЕР_5 , розташовану на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області; стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та витрати на правову допомоги у розмірі 10000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала. Під час укладення договору міни були дотримані всі вимоги закону. До договору міни не підлягає застосуванню Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», оскільки обмін відбувся вже сформованими земельними ділянками із наявними кадастровими номерами. Міна земельних ділянок не заборонена пунктом 15 розділу 10 «Перехідні положення» ЗК України. ОСОБА_4 діяла добровільно і бажала здійснити міну своєї земельної ділянки на земельну ділянку меншого розміру та отримати грошову доплату.

Якщо позивач стверджує, що договір міни укладено з порушенням пп. «б» п. 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, то в силу цієї ж норми закону вказаний договір міни є нікчемним з моменту його укладення, тому немає підстав визнавати його недійсним.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 22 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що сторонами договору міни дотримано вимоги цивільного законодавства під час укладання даного договору, а тому позовні вимоги про визнання договору міни незаконним не підлягають задоволенню.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обміняли земельні ділянки, які зареєстровані відповідно до законодавства і виступають об`єктом цивільних прав, а тому процедура міни земельних ділянок є законним правом сторін та на підставі їх вільного волевиявлення може бути використане ними за їх взаємною згодою. Також, ОСОБА_7 А обрано спосіб захисту, який не передбачено вимогами чинного законодавства, а саме визнання незаконним договору міни земельних ділянок від 15 травня 2017 року та його скасування. Доказів щодо вчинення ОСОБА_8 В неправомірні дії щодо позивача чи його майна не надано, тому відсутні будь-які підстави для покладання на відповідача цивільної відповідальності за моральну шкоду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

При проведенні експертної грошової оцінки земельних ділянок порушуються вимоги Закону України «Про оцінку земель». Вартість земельних ділянок встановлюється відповідно до звіту про експертну оцінку земель. Відповідно до п.п. 5, 6 Договору міни, оціночна вартість землі проводилась суб`єктом оціночної вартості - TOB « АКР-2008 », однак суб`єкт оціночної вартості ТОВ « АКР-2008» з листопада 2014 року по 15 травня 2017 року не зареєстровано в Державному реєстрі оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності з експертної грошової оцінки земельних ділянок

Земельні ділянки з кадастровими номерами № НОМЕР_1 площею 5,2467 га, № НОМЕР_2 , площею 0,02 га, суттєво відрізняються розміром в 262 рази та нормативно грошовою оцінкою в 14,54 рази, розташовані не на одному земельному масиві про що свідчать другі складові кадастрового номера ( 03 та 02 ), їх обмін суперечить вимогам чинного законодавства.

З 2012 року мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення або іншим способом відчуження земельних ділянок неодноразово продовжувався шляхом внесення відповідних змін до ЗК України і діє до сьогодні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_1 спадкодавець заповів лише документ, в заповіті не йде мова про будь-яку земельну ділянку, не визначені її основні хараткеристики. Позивач не має документів, які б підтверджували, що він має право на спадкування за заповітом земельної ділянки загальною площею 5,2467 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Грушуваської сільської ради. Таким чином ОСОБА_1 не має права на звернення до суду з позовом щодо оспорювання правочину про розпорядження земельною ділянкою, вчиненому спадкодавцем за життя.

Експертна грошова оцінка земельних ділянок, якими здійснювався обмін сторонами правочину, виконана ТОВ АКР-2008, що має ліцензію серії НОМЕР_6 , видану Державним агентством земельних ресурсів України від 27 листопада 2014 року. Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки ОСОБА_4 зареєстрований у базі Фонду державного майна України, що свідчить про легалізацію матеріалів оцінки у встановленому законом порядку. Матеріали реєстрації звітів про експертну грошову оцінку земельних ділянок перевірялись приватним нотаріусом у базі Фонду державного майна України.

Мораторій не діє на обмін земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи згідно Державного акту право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 , виданого 26 грудня 2002 року на підставі розпорядження голови Барвінківської райдержадміністрації Харківської області від 18 грудня 2002 року № 333, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 92 ОСОБА_4 належала земельна ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2467 га (рілля), кадастровий № НОМЕР_1 , розташованої на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, КСП «Грушуваське».

До укладення договору міни ОСОБА_9 В була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,02 га, кадастровий № НОМЕР_8 , розташованої на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, право власності на яку зареєстровано 13 квітня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204, номер запису про право власності 20050994.

Відповідно до договору міни земельних ділянок від 15 травня 2017 року ОСОБА_4 міняє належну їй на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2467 га (рілля), кадастровий № НОМЕР_1 , розташовану на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, вартістю 70306 грн., ОСОБА_2 міняє належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,02 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , розташовану на території Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, вартістю 4834 грн. Обмін здійснюється з доплатою 65472 грн., які отримані ОСОБА_4 від ОСОБА_2 повністю до підписання договору. Договір посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 2864.

15 травня 2017 року земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,02 га, кадастровий номер НОМЕР_2 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4

За заявою ОСОБА_2 державним кадастровим реєстратором земельні ділянки кадастрові номери НОМЕР_3 , НОМЕР_1 та відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок (в окрему земельну ділянку), цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Харківської області Барвінківського району Грушуваської сільської ради об`єднано в одну земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_4 площею 10,4663 га.

26 грудня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір емфітевзису, за яким об`єднану земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_4 площею 10,4663 га передано в користування ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що підстав для визнання правочину недійсним не вбачається, оскільки укладання договору міни щодо земельних ділянок не суперечить вимогам чинного законодавства та відповідає волевиявленню сторін договору.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (частина перша статті 41 Конституції України). Близький за змістом припис передбачає частина перша статті 317 ЦК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України).

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13 Конституції України).

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (частина перша статті 78 ЗК України).

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (частина друга статті 78 ЗК України).

Земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом (пункт «в» частини першої статті 5 ЗК України).

Тобто, власник земельної ділянки має повноваження щодо володіння, користування та розпорядження нею, а держава не повинна втручатися у здійснення громадянами свого права розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до підпункту «а» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі їх придбання за договором міни.

Згідно з пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній на час укладення договору міни, до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2017 року, не допускається:

Купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб.

Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2017 року, в порядку, визначеному цим законом.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо продовження заборони відчуження сільськогосподарських земель» від 6 жовтня 2016 року № 1669-VIII заборона відчуження у такому ж формулюванні продовжена до 1 січня 2018 року, а згідно із Законом України «Про внесення зміни до розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України» від 7 грудня 2017 року № 2236-VIII до 1 січня 2019 року.

Отже, заборона відчуження, встановлена пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній на час укладення договору міни, і яка діяла до 1 січня 2019 року, передбачає винятки, а саме :

Можливість вилучення (викупу) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності для суспільних потреб

Можливість передання земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв) у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб

Можливість зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина перша статті 79 ЗК України).

Громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод (частина перша статті 131 ЗК України). Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог ЗК України (частина друга вказаної статті).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини перша та пята статті 203 ЦК України).

За договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості (частини перша-третя статті 715 ЦК України).

Частина перша статті 14 Закону № 899-IV встановлює один з випадків, коли можливий обмін земельними ділянками, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тоді як абзац одинадцятий частини першої статті 5 цього Закону у редакції, чинній на час укладення договору міни, передбачав повноваження сільських, селищних, міських рад і районних державних адміністрацій оформляти матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

По-перше, стаття 14 Закону № 899-IV не забороняє можливість обміну земельними ділянками, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в інших випадках, ніж той, який визначений у частині першій цієї статті, як і не забороняє можливість обміну іншими, ніж призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

По-друге, заборона відчуження, визначена у підпункті «б» пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній на час укладення договору міни, та виключення з неї можливості обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону стосуються не тільки земельних ділянок, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а й інших земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

По-третє, наявність у сільських, селищних, міських рад і районних державних адміністрацій передбаченого в абзаці одинадцятому частини першої статті 5 Закону № 899-IV у редакції, чинній на час укладення договору міни, повноваження оформляти матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку, не виключала можливість обміну згідно з чинним законодавством земельними ділянками, на які вже були видані державні акти на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Частина перша статті 14 цього Закону визначає один з випадків можливого обміну земельними ділянками, що використовуються їхніми власниками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не регулює обмін земельними частками (паями), права на які підтверджені сертифікатом, і розподіленими та визначеними у натурі земельними ділянками, які ще не зареєстровані за власниками земельних часток (паїв).

Підпункт «б» пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній на час укладення договору міни, гарантував можливість обміну не земельної частки (паю) на іншу земельну частку (пай), а земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону.

Частина перша статті 14 Закону № 899-IV не обмежувала випадки, за яких може бути проведений такий обмін, а визначала одну з можливостей обміну земельними ділянками, що використовуються їхніми власниками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Частина третя статті 715 ЦК України передбачає можливість встановлення у договорі міни доплати.

Висновок Верховного Суду України стосовно можливості обміну земельних ділянок сільськогосподарського призначення лише «за схемою пай на пай», на який посилається позивач в обгрунтування позову стосувався припису підпункту «б» пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, що була чинною до 1 січня 2019 року. А згідно із Законом України № 2498-VIII від 10 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» у підпункті «б» пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України слова «обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону» були замінені словами «обміну (міни) відповідно до частини другої статті 37-1 цього кодексу земельної ділянки на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різниця між нормативними грошовими оцінками яких становить не більше 10 відсотків».

Згідно з частиною другою статті 37-1 ЗК України, яка чинна з 1 січня 2019 року, власники земельних ділянок усіх форм власності, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення, можуть обмінюватися такими земельними ділянками. Обмін (міна) земельної ділянки державної або комунальної власності, розташованої у масиві земель сільськогосподарського призначення, на іншу земельну ділянку, розташовану у цьому ж масиві, здійснюється лише у разі, якщо обидві земельні ділянки мають однакову нормативну грошову оцінку або різниця між нормативними грошовими оцінками становить не більш як 10 відсотків.

Встановлена пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України заборона відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення у редакції, чинній до 1 січня 2019 року, передбачала винятки, одним з яких була можливість обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону, а не земельної частки (паю) на іншу земельну частку (пай).

Стаття 14 Закону № 899-IV не забороняє можливість обміну земельними ділянками, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в інших випадках, ніж той, який визначений у частині першій цієї статті, як і не забороняє можливість обміну іншими, ніж призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

Заборона відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, визначена у підпункті «б» пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній до 1 січня 2019 року, та виключення з неї можливості обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону стосуються не тільки земельних ділянок, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а й інших земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Наявність у сільських, селищних, міських рад і районних державних адміністрацій передбаченого в абзаці одинадцятому частини першої статті 5 Закону № 899-IV повноваження оформляти матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку (з 1 січня 2019 року до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку), не виключає можливість обміну згідно з чинним законодавством земельними ділянками, на які вже були видані державні акти на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Рішення ЄСПЛ від 22 травня 2018 року у справі «Зеленчук і Цицюра проти України» (Zelenchuk and Tsytsyura v. Ukraine, заяви № 846/16 і № 1075/16) не може трактуватися як спеціальний дозвіл на вільний обіг земельних ділянок сільськогосподарського призначення безвідносно до приписів нормативних актів України.

Дані висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року по справі №227/1506/18.

Посилання позивача щодо нерівному обміну земельних ділянок, оскільки вони відрізняються площею в 262 рази не є підставою для визнання правочину недійсним.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Доказів що укладання такого правочину не відповідало внутрішній волі ОСОБА_4 позивачем не надано.

Вимогами чинного законодавства не встановлено заборону укладення договору міни земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, які не співмірні за розміром.

За таких обставин підстав для визнання недійсним договору міни не вбачається.

Враховуючи, що судом не встановлено порушення прав позивача, підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 22 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 червня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко