Справа № 638/385/18
Провадження № 2/638/490/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 березня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Подосокорської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсобанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 645388,33 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.07.2008 року між АКБСР «Урсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 838/3-27/37/8-174 згідно умов якого позивач надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 23030 дол. США зі сплатою 13,50 відсотків річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.07.2015 року. Банк свої зобов'язання виконав.. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між сторонами укладено договір застави №838/4-27/37/8-125 відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала банку в заставу транспортний засіб марки Ніссан реєстраційний номер НОМЕР_1. Сторони оцінили предмет іпотеки в 123921 грн, що еквівалентно 25585,01 дол. США. Позичальник в односторонньому порядку припинив повертати основну суму кредиту, чим порушив норми ст.1054 ЦК України та станом на 26.10.2017 року за ним утворилась сума заборгованості у розмірі 645388,33 грн. Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла 26.06.2010 року. На момент відкриття спадщини ОСОБА_2 мешкала за адресою: м.Харків, пр.Перемоги, 65, корп.А, кв.125 за цією ж адресою проживала її мати ОСОБА_1. Спадщина вважається прийнятою особою, що проживала разом зі спадкоємцем, а відтак до ОСОБА_1 перейшли всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві. Статтею 1282 ЦК України встановлений обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи або відзиву до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін у відсутності відповідача, а тому постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

29.07.2008 року між АКБСР «Урсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 838/3-27/37/8-174 згідно умов якого позивач надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 23030 дол. США зі сплатою 13,50 відсотків річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.07.2015 року. Свої зобов'язання за договором банк виконав надавши кредит у розмірі 23030 дол. США. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між сторонами укладено договір застави №838/4-27/37/8-125 відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала банку в заставу транспортний засіб марки Ніссан реєстраційний номер НОМЕР_1. Сторони оцінили предмет іпотеки в 123921 грн, що еквівалентно 25585,01 дол. США. Внаслідок порушення позичальником умов договору за останньою утворилась заборгованість станом на 26.10.2017 року у розмірі 24108,60 дол. США. Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла 26.06.2010 року. Відповідно до повідомлення Десятої Харківської державної нотаріальної контори після померлою ОСОБА_2, яка мешкала у АДРЕСА_1 заведена спадкова справа №421/10 та заяв від спадкоємців не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно довідки з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_1 не значиться зареєстрованою у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5 з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Позивачем не надано доказів перебування померлою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у родинних відносинах, згідно отриманою судом інформації відповідач не значилась зареєстрованою за місцем мешкання позичальника, а відтак не можливо беззаперечно встановити, що на час відкриття спадщини позичальник та відповідач проживали разом. На момент укладення договору кредиту та застави позичальнику на праві власності належав транспортний засіб Ніссан, проте доказів що відповідач отримав у спадщину будь-яке рухоме або нерухоме майно та за його рахунок можливо задовольнити позовні вимогу суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали.

Представник позивача не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів для з'ясування спадкової маси померлої тощо.

Враховуючи викладене, позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.1054,1220,1281,1268,1270,1282 ЦК України, ст.ст. 4,5,13,259,264-265,268, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським районним судом м. Харкова за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий