РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6366/19

пр. № 2/759/4295/19

15 жовтня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Олійника Б.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) про витребування майна з незаконного володіння, стягнення матеріальної та моральної шкоди, скасувати здійснений продаж квартири,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів у розмірі 368 566,64 грн., які витрачені на ремонт квартири і надані йому, як попередня оплата та 30 000,00 грн. моральної шкоди, а у випадку повернення майна стягнути компенсацію за користування майном з розрахунку 10% його вартості на момент проведення розрахунку, що складає 8 883,00 грн.; зобов`язати відповідача повернути із свого незаконного володіння все майно в належному зовнішньому та внутрішньому вигляді, а при неможливості це зробити, зобов`язати відповідача повернути його вартість в сумі 88 530,00 грн. та відшкодувати усі отримані відповідачем доходи, які він одержав або міг одержати до моменту повернення майна; скасувати здійснений продаж квартири АДРЕСА_3 .

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 02.12.2009 р. з ОСОБА_3 власником АДРЕСА_3 був підписаний попередній договір щодо придбання даної квартири на умовах цього договору, з урахуванням того, що позивачем буде здійснено ремонт квартири в повному обсязі під ключ. На момент підписання вказаного договору квартира була в стані від будівельників, без відповідного облаштування, без комунакацій, сантехніки, а також без належного стану для нормального використання її під житло. Так сталося, що у зв`язку з тимчасовою неможливістю придбання даного житла по причині затягування термінів отримання інвестиційних коштів, виконання попередніх договірних домовленостей постійно затягувалось. При цьому, підприємство позивача завжди гарантувало оплату вартості квартири за ринковою ціною на момент її придбання та оформлення права власності за умовою надходження коштів. Щоб не затягувати час в подальшому ОСОБА_1 за домовленістю з ОСОБА_3 за власні кошти здійснив повністю ремонт квартири, облаштував її під житло. На підтвердження виконання домовленостей з ОСОБА_3 витрачені кошти на ремонт квартири зараховувались у рахунок сплати вартості квартири в розмірі, що складає 266 606,64 грн. та попередня оплата в розмірі 15 960,00 грн., кошти передавалися через брокера в розмірі 8 000,00 грн. в рахунок його боргів на покриття комунальних платежів, а також 3000 дол.США в рахунок зачислення цих платежів в покупну вартість квартири, що здійснювалось у присутності свідка та через нього, брокером по нерухомості ОСОБА_5 В кінці 2017р. та на початку 2018р. відповідач за змовою зі сторонніми особами, поставив свої замки і користуючись відсутністю позивача заборонив доступ до квартири. В квартирі знаходиться особисте майно позивача: холодильник; кухонний стіл скляний; стільці; двохспальна кровать з ортопедичним матрацом; кухонний гарнітур; шкаф в прихожій із роздвижним дзеркалом; прикроватні тумби; письмовий стіл; диван; тумба під телевізор; телевізор; приймач; гардіни зі шторами; жалюзі; електроплита; пральна машина; крісло офісне; компьютер в комплекті з принтером; ноутбук; одяг, постіль, ковдри, одіяла. Загальна вартість особистого майна складає 88 530,00 грн. 16.02.2018р. позивач у письмовій формі повідомив відповідача про безпідставність набуття даного майна, зазначив про обов`язок відповідача повернути усе безпідставно отримане ним майно та кошти. Жодної відповіді з боку відповідача надано не було.

Ухвалою суду від 11.04.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 22.04.2019р. відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. До суду представником відповідача було надано відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що 02.12.2009р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений попередній договір купівлі-продажу № 2 3336, предметом якого була квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . За згодою сторін договір був продовжений до 31.12.2010р., що не заперечується відповідачем. Попередній договір купівлі-продажу квартири від 02.12.2009р. нотаріально не посвідчений, тому в силу положень ст.ст. 640,657 ЦК України не був укладеним та є нікчемним. Сторонами при укладенні попереднього договору не були дотримані вимоги щодо форми укладення договору та його обов`язкового нотаріального посвідчення, а отже укладений договір є нікчемним. В даному випадку між сторонами було укладено угоду про бажання в майбутньому здійснити купівлю-продаж квартири. Сам попередній договір не відповідає формі укладення даного виду договору та є нікчемним, а самого договору купівлі-продажу, який би позивача матеріально зобов`язував перед відповідачем та який би міг забезпечуватися завдатком, укладено не було. Враховуючи ці обставини, кошти, що ніби то були передані позивачем не можуть бути ні авансом, ні завдатком. Відсутні докази того, що у квартирі знаходяться речі та майно позивача. Вимога про стягнення з відповідача коштів на ремонт квартири та завдатку є безпідставна , оскільки речі позивача у квартирі відсутні. Оскільки вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди обгрунтовані тими ж обставинами, що й вимоги про відшкодування збитків, то це свідчить про відсутність підстав для задоволення позову у частині відшкодування моральної шкоди, настання якої позивач пов`язує з вказаними збитками. Також, оскільки договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 укладений відповідно до вимог чинного законодавства, він не може бути визнаний недійсним та «скасований».

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`вився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

02.12.2009р. між ОСОБА_3 (за довіреності уповноважений ОСОБА_5 ) та ОСОБА_1 було укладено договір № 23336 відповідно до якого сторони домовилися про передачу у майбутньому права власності на нерухоме мано, а саме 3-х кімнатну картиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 /а.с.7/.

Відповідно до п.5 договору оформлення основного договору: не пізніше 18 год. 00хв. 01.02.2010р.

Згідно зі ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. 3. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. 4. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Основний договір між позивачем і відповідачами не був укладений.

В судовому засіданні було встановлено, що і не заперечувалось сторонами квартира адресою: АДРЕСА_3 продана третій особі.

Відповідно до п.10 попереднього договору додаткові умови: за взаємною домовленістю сторін покупець приступає, за свій рахунок, до проведенню ремонтних робіт за вищевказаною адресою з 05.12. 2009р. За згодою сторін договір продовжено до 01.03.2010р.; до 01.04.2010 р.н.

В судовому засіданні позивач зазначав, що за власні кошти зробив ремонт у вказаній квартирі та закупив меблі, на підтвердження надав квитанції.

Однак суд не може прийняти дані квитанції до уваги, оскільки деякі з них датовані 2008р. та раніше ніж укладався попередній договір (02.12.2009р.) та відсутні докази, що матеріали придбавалися саме на ремонт квартири.

Також, доказів того, що саме позивач здійснював ремонт та придбав майно у вказану квартиру суду не надано, окрім пояснень та квитанцій.

Відповідно до п.2.1. попереднього договору в якості забезпечення своїх зобов`язань за цим договором покупець передав продавцю суму у розмірі 15 960,00 грн., що є еквівалентом 2 000 дол. США.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував, що відповідач - ОСОБА_3 отримав дані кошти, даний факи підтвердив позивач, який зазначив, що кошти передав брокеру.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Обирати спосіб захисту своїх прав, це право особи, однак, обраний особою спосіб захисту не може протирічити чинному законодавству.

Будь-яких конкретних доказів, які б давали суду правові підстави для задоволення позовних вимог, позивачем суду не надано і судом таких доказів не здобуто, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного та керуючись 635 ЦПК України, ст. ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про витребування майна з незаконного володіння, стягнення матеріальної та моральної шкоди, скасувати здійснений продаж квартири,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.О. Петренко