Провадження № 2/263/2549/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття особи з місця реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 04 вересня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій, посилаючись на положення ст. 33 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 12, 29 ЦК України, позивач просила суд зняти відповідача з реєстрації за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона та ОСОБА_2 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 2011 року № 47613. На підставі договору купівлі-продажу від 01 липня 2016 року ОСОБА_1 стала власником указаної квартири. У вказаній квартирі зареєстровані позивач та відповідач. З 20 грудня 2011 року по теперішній час відповідач у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що позивач здійснює оплату комунальних послуг з урахуванням реєстрації місця проживання відповідача у вказаній квартирі та не має можливості оформити субсидію, зняття з реєстрації місця проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у повній мірі відповідає волі відповідача та положенням статті 33 Конституції України про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, позивач просила задовольнити позовні вимоги

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Рух справи

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд указаної цивільної справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі продажу від 01 липня 2016 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 липня 2016 року № 62934317.

З відмітки у паспорті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотиви суду.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства та є похідним (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української РСР; ст. 405 ЦК України).

У позові ОСОБА_1 посилається на те, що зняття відповідача з реєстрації у вказаній квартирі відповідає його волі, у зв`язку з чим просить захистити її право саме у спосіб зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Однак позивач, як власник, не наводить жодних підстав та не вказує на жодний предмет позову, з яким закон, як наслідок, пов`язує можливість зняття відповідача з реєстраційного обліку (припинення права користування, тощо), а суд, відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, у зв`язку з чим позовні вимоги у заявлений спосіб задоволенню не підлягають.

Крім того, суд роз`яснює, що відповідач не позбавлений права звернутися на зняття з реєстрації місця проживання на підставі його заяви відповідно до абз. 1 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 207, оскільки саме відповідач вимог не заперечує.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про відмову у задоволення позову, такий покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 16, 319, 321 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 5. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття особи з місця реєстрації, відмовити.

Сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн. покласти на неї.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 28 жовтня 2019 року.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.М. Музика