Справа № 200/3363/19
Провадження №2/200/2502/19
У Х В А Л А

«12» квітня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.,

за участю секретаря Гургули В.С.

розглянувши у підготовчого судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2019 року в провадження суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 04 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

12 квітня 2019 року ухвалою суду постановлено прийняти до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Разом із зустрічною позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно рухоме і нерухоме та грошові кошти, що належать ОСОБА_2, іпн: НОМЕР_1, паспорт серії АЕ № 716024, виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, який зареєстрований за адресою: 49000, АДРЕСА_1.

В обґрунтування зазначив, що предметом зустрічного позову в позовній заяві ОСОБА_1 є сума грошових коштів у розмірі 1080000 грн. 00 коп., яку Відповідач повинен був повернути в строк до 05.06.2018 р. ОСОБА_5 Після подання до суду позовної заяви, йому стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 кошти, що отримав від нього під час укладання договору позики від 20.03.2017 р. не збирається повертати взагалі. Відповідач ігнорує звернення до нього Позикодавця, не відповідає на намагання поговорити з ним та зустрічних жодних пропозицій щодо врегулювання цього спору не надає, відповідаючи, що в нього тепер цих грошей немає і їх Позивач ніколи не отримає. У зв'язку з невиконанням свого зобовязання ОСОБА_2, для ОСОБА_1 виникли значні негативні наслідки, що можуть додатково збільшитися у разі неможливості виконати рішення суду про задоволення зустрічного позову.

Враховуючи вищезазначені фактичні обставини, значні негативні наслідки для позивача за зустрічним позовом у разі неможливості виконати рішення суду про задоволення зустрічного позову, а також розмір суми грошових коштів, що є предметом зустрічного позову, вважаю, що не вжиття заходів забезпечення позову надасть можливість Відповідачу ОСОБА_2 ухилитися від виконання зобовязань перед ОСОБА_6 за договором позики від 20.03.2017 р.

У звязку із чим просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на все майно рухоме і нерухоме та грошові кошти, що належать ОСОБА_2.

Суд, вивчивши матеріали справи, зважаючи на обставини справи прийшов до наступного висновку.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень частини 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами частини 2статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, перелік яких не є вичерпним.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо стягнення суми за договором позики від 20.03.2017 р. у розмірі 1080 000 грн.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до роз'яснень, зазначених в п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Враховуючи, що відповідач винен певну суму коштів позивачу за договором позики, з метою захисту законних прав та інтересів позивача та з метою запобігання можливості уникнення з боку відповідача виконання покладеного на нього зобовязання, враховуючи значну суму заборгованості, що складає 1080 000 грн., суд приходить до висновку що вимоги викладені у заяві про забезпечення позову підлягають частковому задоволенню а саме накладення арешту в межах ціни позову, оскільки такий вид забезпечення позову буде співмірним позовним вимогам, які заявлені позивачем за зустрічним позовом.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити частково.

Накласти арешт в межах ціни позову на все майно рухоме і нерухоме та грошові кошти, що належать ОСОБА_2, іпн: НОМЕР_1, паспорт серії АЕ № 716024, виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, який зареєстрований за адресою: 49000, АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення не залежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, передбачено що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску