Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 681/833/16-ц

провадження № 61-31472св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року у складі судді Горщар А. Г. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року у складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Корніюк А. П., Пастощука М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») та просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М., від 09 грудня 2015 року № 7262 щодо стягнення з нього грошових коштів у розмірі 29 228, 56 грн таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13 травня 2013 року він уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № № SAMDN9958, за умовами якого відповідач надав йому кредит на платіжну картку зі змінним лімітом. На підставі генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 05 грудня 2014 року борг позивача за кредитним договором склав 20 062, 91 грн.

09 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. вчинено виконавчий напис про стягнення з нього 29 228, 56 грн заборгованості. Цей виконавчий напис не відповідає вимогам закону, оскільки вчинений щодо кредитної заборгованості, яка не є безспірною. Окрім того, приватний нотаріус вправі вчиняти виконавчий напис після спливу тридцяти днів з моменту отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Разом з тим, зазначену вимогу він не отримав, тому у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконавчий напис від 09 грудня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. та зареєстрований в реєстрі №7262, таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та мати змогу усунути допущені порушення чи оскаржити вимогу у судовому порядку. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Проте в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання позивачем зазначеної вимоги, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості оспорити вимогу банку або ж виконати її, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Наявність одного лише факту направлення такої вимоги боржнику недостатньо для висновку про її безспірність.

Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем ОСОБА_1 , що унеможливило подання позивачем нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.

Крім того, у порушення вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) нотаріус вчинила виконавчий напис через два дні після направлення банком письмової вимоги позивачу про усунення порушень.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги зазначало, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Неотримання чи несвоєчасне отримання боржником повідомлення про порушення зобов`язання не може слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та не свідчить про порушення нотаріусом вимог чинного законодавства.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та зупинено виконання рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 травня 2018 року справу № 681/833/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 направив заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 28 січня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з відповідним лімітом кредитування. 13 травня 2013 року банк продовжив дію платіжної картки.

05 грудня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Сторони визначили, що розмір заборгованості за кредитним договором становить 20 062, 91 грн.

07 грудня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу про усунення порушень за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 05 грудня 2014 року, в якій вимагало достроково виконати зобов'язання за кредитним договором та сплатити суму боргу у розмірі 28 028, 56 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 178, 47 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 2 874, 02 грн, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 6 184, 17 грн, штрафу у розмірі 1 791, 90 грн.

09 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7262, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 05 грудня 2014 року в сумі 27 528, 56 грн, а також витрати, пов'язані з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700, 00 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» містить певну умову вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо, зокрема, подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпукт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Встановивши, що письмова вимога про усунення порушень була направлена банком на адресу ОСОБА_1 07 грудня 2015 року, а вже 09 грудня 2015 року, тобто до спливу 30-денного строку, визначеного підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис щодо стягнення з позивача грошових коштів, суди дійшли обґрунтованих висновків про те, що вчинення виконавчого напису за заявою відповідача було передчасним та не ґрунтувалося на вимогах закону.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року зупинено виконання рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року, слід поновити виконання вказаного рішення.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук