Справа № 2-2957/06
№ 4-с/183/18/19

У Х В А Л А
09 грудня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мироненка Олександра Петровича та старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Погорілого Ростислава Савелійовича, заінтересована особа (боржник) - 194 Понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту, -
17грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив:
- визнати бездіяльність начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мироненка Олександра Петровича та старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Погорілого Ростислава Савелійовича неправомірною, а саме в частинах: нездійснення заходів з розгляду процесуальної заяви від 07.11.2018 року по суті і неприйняття рішень за цією заявою та за постановою Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області за наслідками розгляду скарги від 26.12.2017 року; порушення строку розгляду процесуальної заяви; нездійснення заходів з надання заявникові процесуальних документів за підсумками розгляду заяви від 07.11.2018 року; нездійснення комплексу заходів з примусового виконання судового рішення; нездійснення контролю начальником відділу ДВС за діями державного виконавця у виконавчому провадженні 2582969; не покладення начальником Відділу ДВС на державного виконавця провести виконавчі дії у порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження»; невиконання начальником Відділу ДВС вимог постанови Управління ДВС ГТУЮ за наслідками розгляду скарги заявника від 26.12.2017 року; нездійснення заходів з направлення звернення до суду з приводу встановлення чи зміни порядку і способу виконання судового рішення;
- зобов`язати зазначених осіб здійснити заходи, що перелічені вище, протягом 10 робочих днів з моменту отримання Відділом ДВС рішення суду за цією скаргою;
- постановити окрему ухвалу, визнавши наявність з боку цих посадових осіб Новомосковського МР ВДВС порушень закону і недоліків у діяльності у виконавчому провадженні.
В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що в Новомосковському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2957/06 від 23.11.2009 року, виданого за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2008 про зобов`язання 194 Понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту провести ремонт житлового та нежитлових приміщень, а також заміну санітарно-технічного обладнання, системи опалення та водопостачальних труб квартири АДРЕСА_1 та провести перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги.
У відповідності до листа від 09 лютого 2018 року №Б-2543-02, за скаргою заявника від 26.12.2017 року, постановою Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області на Новомосковський МР ВДВС в т.ч. покладено зобов`язання звернутися до суду з заявою про встановлення чи зміни порядку і способу виконання судового рішення від 30.07.2008 року, справа № 2-2957/06.
Однак, станом на 15.12.2018 року від Новомосковського МР ВДВС на адресу заявника не надходило повідомлення про стадію виконання Відділом зобов`язань, що визначені у постанові УДВС ГТУЮ. Також, у період з 09.02.2018 року, жодних повідомлень з суду щодо розгляду питання про зміну порядку і способу виконання судового рішення заявник не отримував.
Отже, на думку заявника, зазначені обставини є очевидним фактом неправомірної бездіяльності з боку обох заявлених суб`єктів, як в частині невиконання вказаної вище постанови Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, так і в частині невиконання п.3 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» щодо розгляду заяви стягувача від 07.11.2018 року, направленої на адресу Новомосковського МР ВДВС. А тому, заявник просить визнати бездіяльність вказаних осіб неправомірною, зобов`язати їх здійснити перелічені вище заходи у 10 денний строк, а також постановити окрему ухвалу, визнавши наявність з боку цих посадових осіб порушень закону і недоліків у діяльності у виконавчому провадженні.
В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи без його участі (а.с.15).
Представник Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.
Представник заінтересованої особи (боржника) в судове засідання також не з`явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.
У відповідності до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка в судове засідання усіх учасників справи, повідомлених належним чином, не є перешкодою для розгляду скарги. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Розглянувши скаргу та подані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.
22.03.2018 року начальник Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на адресу ОСОБА_1 надіслав результати розгляду його заяви, у відповідності до якої стягувану роз`яснено його право звернутися до суд із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення в частині зміни системи опалення (а.с. 5,6).
Натомість, 07.11.2018 року стягувач у виконавчому провадженні звернувся до начальника Новомосковського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо ініціювання вирішення питання про встановлення чи зміни порядку і способу виконання судового рішення, у відповідності до ч.2 ст. 7 ЗУ № 4901 від 05.06.2012 року. Така заява стягувачем була подана, в порядку нагадування необхідності повідомлення про стадію виконання зобов`язання його вимоги, про яке йшлося у листі від 09.02.2018 року (а.с. 7).
Таким чином, з поданих доказів, вбачається, що стягувач наполягає на обов`язку державного виконавця ініціювати подачу до суду заяви про встановлення зміни порядку і способу виконання рішення.
Так, відповідно до статті Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль, де сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, що відповідає приписам ст. 447 ЦПК України.
Судом були оглянуті матеріали виконавчого провадження, у відповідності до яких:
На виконанні у відділі державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2957 від 30 липня 2008 року, виданого 23 листопада 2009 року Апеляційним судом Дніпропетровської області, яким зобов`язано 194-й понтонно мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту провести ремонт житлового та нежитлового приміщення, а також заміну санітарно-технічного обладнання системи опалення та водопостачальних труб квартири АДРЕСА_1 , та провести перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги.
28 жовтня 2008 року Апеляційний суд Дніпропетровської області своєю ухвалою роз`яснив своє рішення та зобов`язав відповідача провести ремонт квартири позивача по АДРЕСА_2 , без облаштування вікон, проведення радіофікації, без спорудження автономного опалення, але із спорудженням паро та теплоізоляції перекриття над квартирою позивача.
10 грудня 2012 року до судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в порядку ст. 373, 217 ЦПК України та ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження", направлено заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення. У задоволенні вищезазначеної заяви державного виконавця, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року, відмовлено.
При цьому, в рамках виконавчого провадження, різними державними виконавцями до посадових осіб в/ч НОМЕР_1 , у відповідності до вимог ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" неодноразово були застосовані застосовано заходи примусу, а саме:
- 17 жовтня 2012 року винесено постанову державного виконавця про накладення штрафу в сумі 340 грн. за невиконання рішення суду;
- 02 листопада 2012 року винесено постанову державного виконавця про накладення штрафу у подвійному розмірі в сумі 680 грн. за невиконання рішення суду. При цьому боржником цей штраф сплачено;
- 27 листопада 2014 року винесено постанову державного виконавця про стягнення з в/ч НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 1 360 грн. Вказану постанову боржником не виконано в зв`язку з відсутністю відповідних кошторисних призначень;
- 26 червня 2015 року від представника боржника з в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 відібрано пояснення, згідно з яким встановлено, що жодні роботи, окрім вже зафіксованих, у квартирі ОСОБА_1 не проводились;
- 04 грудня 2015 року державним виконавцем до правоохоронних органів скеровано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами в/ч НОМЕР_1 .
Після цього, 29 грудня 2015 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, однак Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області означена постанова скасована.
01 лютого 2017 року виконавче провадження, відновлено.
Актом державного виконавця від 22 травня 2019 року та 06 грудня 2019 року зафіксовано виконання та не виконання боржником в/ч НОМЕР_1 наступних дій: повністю замінено санітарно-технічне обладнання та систему водопостачальних труб, споруджено паро та теплоізоляцію перекриття над квартирою позивача. Проведено перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги. Система опалення в кв. АДРЕСА_1 на даний час не встановлена. Даний факт пояснюється тим, що представниками в/ч НОМЕР_1 здійснено демонтаж радіаторів опалення з метою проведення профілактичних робіт та перевірки їх цілісності. Встановлення радіаторів опалення не проведено, в зв`язку з письмовою відмовою ОСОБА_1 на проведення таких робіт до 15 квітня 2011 року. Замінена система холодного та гарячого водопостачання на спайках заг. довжиною 32 погонних метра, змішувач у ванній кімнаті. Замінено санітарно-технічне обладнання (унітаз). Ремонт житлових та нежитлових приміщень не виконано, в зв`язку з письмовою відмовою ОСОБА_1 на проведення таких робіт до 15 квітня 2011 року. Шпалери та клей, необхідні для проведення даних робіт знаходяться на зберіганні у ОСОБА_1 з квітня 2010 року. Сплачено на користь ОСОБА_1 5 000 грн.
Таким чином, 06 грудня 2019 року, керуючись п. 11 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про закінчення зазначеного виконавчого провадження, копія якої також подана суду.
Вирішуючи скаргу по суті, суд виходить з наступних норм процесуального закону.
Згідно з ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
У відповідності до ч.1-3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч.1 ст. 435). Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч.2 ст. 435). Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст. 435).
Так, зазначений вище лист начальника Управління юстиції у Дніпропетровській області містить посилання на те, що Головне управління зобов`язало державного виконавця, відповідно до п.10 ст. 18 закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 рок) звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення в частині зміни системи опалення (а.с. 6).
В свою чергу, у відповідності до ч.3 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Таким чином, системний аналіз процесуальної норми закону щодо зміни порядку, способу виконання рішення суду (ст. 435) у сукупності з правами та обов`язками державного виконавця, визначених у ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», з дотриманням ч.3 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», дають суду підстави дійти до висновку про обов`язок державного виконавця звернутися до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, у разі наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.
Між тим, аналіз цих же норм процесуального закону та Закону України «Про виконавче провадження» надають право стороні виконавчого провадження звертатимуся до суду з аналогічними вимогами щодо встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, в чому не обмежений і сам ОСОБА_1 .
Слід звернути увагу, що у відповідності до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
В даному конкретному випадку, суду не подано належних та допустимих доказів про те, що не звернення державного виконавця з заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, поршує права самого стягувача на звернення до суду з такими ж вимогами.
Крім того, з огляду на постанову про закінчення зазначеного виконавчого провадження від 06.12.2019 року, суд не вправі зобов`язувати державного виконавця звертатися до суду з відповідною заявою після закінчення виконавчого провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мироненка Олександра Петровича та старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Погорілого Ростислава Савелійовича, заінтересована особа (боржник) - 194 Понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту, -
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її оголошення.

Суддя Сорока О.В.