Справа № 308/7340/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2018 року (головуючий суддя Монич О.В.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради про усунення порушень при переплануванні квартири,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач ОСОБА_2 проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Поверхом вище над цією квартирою розташована квартира № 12 , у якій проживає відповідач ОСОБА_1 .

Вказував, що відповідачем було зроблено перепланування квартири № 12 , яке, на думку ОСОБА_2 , перешкоджає безпечному користуванню квартирою, в якій проживає позивач. Зокрема, у грудні 2015 року відбулось підтоплення квартири № 9 в результаті самовільного переобладнання санвузла в квартирі № 12 , внаслідок тріщини на на металопластиковій трубі, прокладеній в стіні ід електробойлера до змішувача в приміщенні кухні.

Позивач зазначав, що у квартирі № 12 виконано перепланування - демонтовано перегородки між ванною кімнатою, коридором та санвузлом, влаштовано суміщений санвузол та відокремлений коридор, у кухні перенесено дверний проріз.

На думку позивача, перепланування квартири зроблено відповідачем ОСОБА_1 з порушенням вимог пункту 2.28 ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» (згідно яких не допускається розміщення вбиральні та ванної (або душової) над житловими кімнатами і кухнями).

Посилаючись на дані обставини, просив зобов`язати відповідача зробити реконструкцію квартири АДРЕСА_5 та привести дану квартиру у первинний стан.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19.06.2018 позов ОСОБА_2 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 зробити реконструкцію квартири АДРЕСА_5 та привести дану квартиру у первинний стан. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Ухвалою Ужгородського міськраойнногог суду від 21 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19.06.2018 було залишено без задоволення (а.с. 129-130).

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не довів порушення свого права відповідачем, не довів належними й допустимими доказами факту здійснення відповідачем незаконних перебудов у квартирі за адресою: АДРЕСА_6 та факту порушення будівельних норм; зазначає, що ОСОБА_1 не є власником квартири № 12 , не має права здійснювати у такій квартирі реконструкцію та є неналежним відповідачем у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Петрунь М.М., просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Колегія суддів, заслухавши суддю.-доповідача, пояснення осіб, які з?явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 . визначив відповідачем ОСОБА_1 , котра, на думку позивача, зробила перепланування квартири № 12 , яке перешкоджає безпечному користуванню квартирою, в якій проживає позивач.

Місцевий суд розглянув справу з таким колом учасників справи та виходив з того, що ОСОБА_1 є належним відповідачем у справі.

Проте із таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Квартира є об`єктом права власності, що передбачено ст. 382 ЦК України.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Позивач - це особа, на захист суб`єктивних прав і охоронюваних інтересів якої порушено цивільний процес, а відповідач - це особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав.

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 31.08.2017 № 1115, відповідач ОСОБА_1 зареєстрованою за адресою АДРЕСА_6 - не значиться (а.с. 33).

Встановлено, що одноосібним власником квартири АДРЕСА_5 , є ОСОБА_3 , на підставі договору дарування від 03.02.2014 (а.с. 100-103), що стверджується також актуальною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 153-155).

Отже, ОСОБА_1 не є власником такої квартири, а отже, є неналежним відповідачем у справі.

Пред`явивши позовні вимоги про зобов`язання здійснити реконструкцію квартири № 12 та привести її у первинний стан до ОСОБА_1 , позивачем не враховано, що належним відповідачем у даній справі слід було залучити власника квартири у АДРЕСА_6 .

Договір дарування від 03.02.2014 було приєднано до заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення. Проте на ці обставини суд першої інстанції не звернув уваги не залишив без задоволення заяву про перегляд заочного рішення суду.

Апеляційний суд, відповідно до основних принципів цивільного процесу, не має права залучати відповідачів на стадії апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову через його пред`явлення до неналежного відповідача, що не позбавляє позивача права на звернення до суду із самостійним позовом до особи, яка має відповідати за цим позовом.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2019 року.

Головуюча:

Судді: