П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/3764/18

Провадження № 22-ц/4815/782/19

Головуючий у Рівненському міському

суді: суддя Панас О.В.

Місце і дата постановлення ухвали (повним текстом):

м. Рівне Рівненської області 11.03.2019

Час постановлення ухвали: невідомий

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк";

відповідач 1: ОСОБА_1 ;

відповідач 2: ОСОБА_2 ;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

представники учасників справи:

Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" адвокат Левченко Яна Валеріївна;

Гудзя Володимира Миколайовича адвокат Найдич Микола Андрійович;

за участі (в апеляційному суді): представника Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" адвоката Левченко Яни Валеріївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" адвоката Левченко Яни Валеріївни на ухвалу Рівненського міського суду від 11 березня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року в суд звернулося Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (далі ПАТ "Укрсоцбанк" або банк) з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_5 ; про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Мотивуючи позов, вказувалося про наявність заборгованості на користь банку, яка виникла з огляду на невиконання позичальниками ОСОБА_2 та ОСОБА_5 умов зобов`язань за укладеними з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (після зміни найменування ПАТ "Укрсоцбанк") кредитними договорами №533Д від 26.10.2006 та №614Д від 06.12.2006. Заборгованість ОСОБА_2 станом на 12 лютого 2018 року складала 43 800, 72 долари США за кредитом та 40 960, 81 доларів США за процентами за користування кредитом. Заборгованість ОСОБА_5 становила на той же час 33 894, 27 доларів США за кредитом і 34 521, 37 доларів США за процентами за користування кредитом.

Між ПАТ "Укрсоцбанк" і ОСОБА_2 26 жовтня 2006 року укладено договір іпотеки №533Д-1 з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитом, а 06 грудня 2006 року з цією ж метою на виконання ОСОБА_5 своїх зобов`язань договір іпотеки №614Д-1, за умовами яких в іпотеку передано приміщення кафе АДРЕСА_1 .

Станом на 25 січня 2018 року з`ясовано, що власниками забезпеченого іпотекою кафе "Європа" є ОСОБА_2 (1/6 частка від 1/3 частки ОСОБА_2 ), ОСОБА_2 (1/6 частка), ОСОБА_3 (1/3 частка), ОСОБА_4 (1/3 частка).

Тому просив звернути стягнення на предмет іпотеки приміщення кафе АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 " по АДРЕСА_1 м. Рівне, що належить у рівних частках ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача в рахунок погашення 84 761, 53 долари США заборгованості за кредитним договором №533Д від 26.10.2006 та 68 415, 64 долари США заборгованості за кредитним договором №614Д від 06.12.2006 шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У вересні 2018 року ОСОБА_2 заявлено клопотання про закриття провадження у справі з тих міркувань, що рішенням Рівненського міського суду від 01 листопада 2013 року банком вже звернуто в судовому порядку стягнення на спірний предмет іпотеки - належне ОСОБА_2 приміщення кафе АДРЕСА_1 " по АДРЕСА_1 в рахунок погашення 789 031, 48 гривень заборгованості за кредитними договорами №533Д від 26.10.2006 та №614Д від 06.12.2006.

Оскільки вважала, що між сторонами відсутній предмет спору або у разі набрання законної сили рішенням суду, що ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому підлягає до закриття провадження у справі в частині позову банку до Хлевної ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі клопотання представника ПАТ "Укрсоцбанк" від 01.11.2018 ухвалою Рівненського міського суду від 01 листопада 2018 року замінено у справі відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

05 листопада 2018 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, де остаточна редакція викладена таким чином:

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на 1/3 приміщення кафе "Європа" загальною площею 180, 3 м2 в АДРЕСА_1 :

1/6, що становить 1/2 від 1/3 частки кафе "Європа", яка належить ОСОБА_2

та

1/6, що становить 1/2 від 1/3 частки кафе "Європа", яка належить ОСОБА_2 на підставі права власності на користь банку в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №533Д від 26.10.2006, яка станом на 12.02.2018 складається з 43 800, 72 доларів США заборгованості за кредитом та 40 960, 81 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також за договором кредиту №614Д від 06.12.2006, яка станом на 12.02.2018 складається з 33 894, 27 доларів США заборгованості за кредитом і 34 521, 37 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом, шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

ОСОБА_2 у заявленому ним 11 березня 2019 року клопотанні покликався на рішення Рівненського міського суду від 01 листопада 2013 року у справі №569/10786/13-ц, що набрало законної сили, яким звернуто стягнення на користь ПАТ "Укрсоцбанк" на належне ОСОБА_2 кафе "Європа" для погашення заборгованості за договором кредиту №533Д від 26.10.2006 та договором кредиту №614Д від 06.12.2006. Тобто вважає, що є достатніми підстави для закриття провадження у справі за п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Крім того, у разі, якщо суд визнає вимоги позивача обґрунтованими, тому просив застосувати наслідки спливу позовної давності і відмовити з цієї підстави у позові. При цьому вказував про те, що ПАТ "Укрсоцбанк" ще 19 серпня 2011 року та 18 травня 2013 року надсилав йому письмову вимогу про звернення стягнення на спірне приміщення іпотеки, тобто перебіг матеріально-правового строку закінчився.

Ухвалою Рівненського міського суду від 11 березня 2019 року закрито провадження у справі за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На ухвалу суду банком через свого представника адвоката Левченко Я.В. подано апеляційну скаргу, де покликається на її незаконність і необґрунтованість, що полягають у порушенні норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права, неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд визнав установленими.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом того, що рішенням Рівненського міського суду від 01 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ПАТ "Укрсоцбанк" і звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості у розмірі 789 031, 48 гривень ОСОБА_2 та ОСОБА_2 перед банком за кредитними договорами №533Д від 26.10.2006 та №614Д від 06.12.2006 на належне іпотекодавцю ОСОБА_2 приміщення кафе "Європа" загальною площею 180, 3 м2 по АДРЕСА_1 . Встановлено спосіб продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу, що відповідатиме ринковій, додатково визначеній незалежним експертом-оцінювачем. На час пред`явлення даного позову вказане рішення суду не виконане.

В подальшому рішенням Рівненського міського суду від 25 травня 2016 року, що набрало законної сили, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 від 1/3 частки кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 . За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 25 січня 2018 року кафе "Європа" по вулиці АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , в м. Рівне знаходиться у власності ОСОБА_2 (1/6 частка як 1/2 від 1/3 частки), ОСОБА_2 (1/6 частка), ОСОБА_3 (1/3 частка) та ОСОБА_4 (1/3 частка). Покликаючись на правову позицію Верховного Суду України, що дана ним у постановах від 03 лютого 2016 року у справі №6-2026цс16 та від 05 жовтня 2016 року у справі №6-1582цс16, вказує про перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, остання набуває статус іпотекодавця і має всі права та обов`язки за іпотечним договором у обсязі та на умовах, що існували до набуття ним відповідного речового права.

Не погоджується із твердженнями суду про підставність закриття провадження у справі у разі, коли є судове рішення, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Між тим, рішення суду, що набрало законної сили, не є тотожним позову, що розглядається. Тому вважає, що нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з відповідним позовом.

Окрім того, оскаржуваною ухвалою зроблено висновок про те, що спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вирішено в межах провадження справи, де 01 листопада 2013 року ухвалено рішення. В той самий час, судом не дано оцінки тій обставині, що предметом спору у цій справі є звернення стягнення на 1/6 частку, що складає 1/2 від 1/3 частки предмета іпотеки, що є власністю ОСОБА_2 , та 1/6 частку, що становить 1/2 від 1/3 частки цього ж об`єкта нерухомості, що є власністю ОСОБА_2 .

З цих мотивів просив скасувати ухвалу Рівненського міського суду від 11 березня 2019 року, направивши справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У поданому відзиві ОСОБА_2 , вважаючи оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу відхилити. При цьому стверджувала про тотожність обох справ, в одній з яких рішення суду набрало законної сили. Також вважала безпідставними доводи про відчуження частини предмета іпотеки без згоди банку. Як на підсумок своїх переконань, вказувала про наявність підстав для застосування правил п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України щодо закриття провадження у справі. Так, ст. 61 Конституції України забороняє повторне притягнення до того ж самого виду відповідальності, а § 58 Рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року у справі Seryavin and others v. Ukraine зазначає про обов`язок судів обґрунтувати свої рішення, однак це не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і із явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи позивача та відзив відповідача, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує рішення суду, яке набрало законної сили, про такий самий предмет спору, між тими самими сторонами та з тих самих підстав, а тому цей факт виключає можливість судового розгляду даного позову та ухвалення судового рішення по суті заявлених вимог.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Як убачається з матеріалів справи, в березні 2018 року в суд звернулося ПАТ "Укрсоцбанк" з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_5 ; про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В ході розгляду справи за клопотанням позивача змінено процесуальний статус відповідачів, а саме 01 листопада 2018 року замінено у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

05 листопада 2019 року банком уточнено позовні вимоги, остаточно вимагаючи звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на 1/3 приміщення кафе "Європа" загальною площею 180, 3 м2 в АДРЕСА_1 , як 1/6, що становить 1/2 від 1/3 частки кафе "Європа", яка належить ОСОБА_2 , та 1/6, що становить 1/2 від 1/3 частки кафе "Європа", яка належить ОСОБА_2 на підставі права власності на користь банку в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №533Д від 26.10.2006, яка станом на 12.02.2018 складається з 43 800, 72 доларів США заборгованості за кредитом та 40 960, 81 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також за договором кредиту №614Д від 06.12.2006, яка станом на 12.02.2018 складається з 33 894, 27 доларів США заборгованості за кредитом і 34 521, 37 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом, шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 стверджував щодо існування рішення Рівненського міського суду від 01 листопада 2013 року у справі за позовом банку до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ; про звернення стягнення на предмет іпотеки, що набрало законної сили. Цим рішенням звернуто стягнення на користь ПАТ "Укрсоцбанк" на належне ОСОБА_2 кафе "Європа" по вулиці Набережна, 1 АДРЕСА_3 , в м. Рівне для погашення заборгованості за договором кредиту №533Д від 26.10.2006 та договором кредиту №614Д від 06.12.2006.

Між тим, хоча рішення суду, на яке покликається відповідач і обставини якого враховані судом при постановленні оскаржуваної ухвали, стосується прав та обов`язків, що виникли з тих самих кредитних і забезпечувальних договорів, однак в цьому випадку ціна позову становить 789 031 гривень заборгованості ОСОБА_2 і ОСОБА_5 перед ПАТ "Укрсоцбанк". Також є відмінним і процесуальний статус учасників справи відповідачем є ОСОБА_2 , а третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Згідно із пунктом 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Приходячи до висновку про задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Отже, після набрання рішенням суду законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті самі позовні вимоги, з тих самих підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Закриття провадження у справі в цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає підстав суду закривати провадження у справі.

Правова позиція Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 22 квітня 2015 року у справі №6-79цс15, зазначає, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (аналогічне положення міститься в пункті 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року) провадження у цивільній справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову.

Підсумовуючи перевірені обставини, апеляційний суд знаходить, що в обох справах відрізняються їх учасники відповідачі та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а також предмет позову, зокрема його ціна та частки відповідачів у праві власності предмета іпотеки, і тому очевидно вони не є тотожними.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також основоположними елементами права на справедливий суд. Виходячи з конструкції ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, можна зробити висновок, що у ній закріплено такі елементи права на судовий захист: 1.) право на розгляд справи; 2.) справедливість судового розгляду; 3.) публічність розгляду справи та проголошення рішення; 4.) розумний строк розгляду справи; 5.) розгляд справи судом, встановленим законом; 6.) незалежність і безсторонність суду.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Щодо відзиву ОСОБА_2 про необґрунтованість апеляційної скарги на увагу не заслуговують і спростовуються правильністю висновків апеляційного суду.

Як убачається, суд попередньої інстанції при вирішенні процесуального питання уваги на викладені обставини не звернув, що призвело до постановлення ухвали, яка відповідно до пункту 4 ст. 379 ЦПК України не може залишатися чинною і підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 379, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" адвоката Левченко Яни Валеріївни задовольнити повністю.

Ухвалу Рівненського міського суду від 11 березня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 15 год. 10 хв. 25.06.2019

Головуючий: С.В.Хилевич

Судді: Н.В.Бондаренко

Н.М.Ковальчук