пр. № 2/759/3750/19
ун. № 759/3508/19
У Х В А Л А

12 серпня 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Миколаєць І.Ю.

при секретарі судових засідань Шелудько В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (законний представник неповнолітньої ОСОБА_6 ) ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 (законний представник неповнолітньої ОСОБА_8 ) ( АДРЕСА_4 ) про стягнення грошової суми за договорами позики,

В С Т А Н О В И В :

22.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (законний представник неповнолітньої ОСОБА_6 ) ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 (законний представник неповнолітньої ОСОБА_8 ) ( АДРЕСА_4 ) про стягнення грошової суми за договорами позики.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2019 року визначені правила подальшого розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ст. 189 Цивільного процесуального кодексу України завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Представником позивача заявляється клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на : житловий будинок із земельною ділянкою за АДРЕСА_5 ; на квартиру АДРЕСА_6 ; на приміщення аптеки по АДРЕСА_7 ; на автомобіль "Шкода Октавія" 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали поданої заяви та матеріали даної справи, суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Згідно зі статтею 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо таке буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля перешкоджання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті четвертому Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що «Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків».

За змістом ст.151 ЦПК України, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиься справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обгрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» , зокрема п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд відмовляє у задоволенні заяви щодо забезпечення позову за причини не зазначення у заяві та не доведеності під час розгляду такої заяви про належність відповідачам майна на яке позивач просить накласти арешт.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову- відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя І.Ю.Миколаєць