КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 363/225/18

номер провадження: 22-ц/824/784/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Воронової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційної скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року у складі судді Баличевої М.Б., у справі за позовом Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області в інтересах дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, Вишгородський районний дитячий будинок «Любисток», про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року Орган опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області в інтересах дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, Вишгородський районний дитячий будинок «Любисток», про позбавлення батьківських прав.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають по АДРЕСА_1 та мають трьох спільних малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Також ОСОБА_3 має дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, відомості про батька якої записані згідно з ч.1 ст. 135 СК України.

Позивач зазначав, що з 19 грудня 2016 року дітей взято на облік служби у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації, як дітей із сім'ї, що перебувають у складних життєвих обставинах. Вказана сім'я періодично перебувала під соціальним супроводом Вишгородського районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді. У січні 2017 року для надання допомоги сім'ї трьох старших дітей було влаштовано у районний дитячий будинок «Любисток», а 16 червня 2017 року їх було повернуто до батьків у зв'язку зі зміною обстановки в сім'ї. Зазначав, що у 2016 році сім'ї надана матеріальна допомога у розмірі 24 000 грн для подолання тимчасових життєвих труднощів, як сім'ї, що перебуває у складних життєвих обставинах, а саме, для відбудови будинку відповідачів після пожежі.

Вказував, що відповідачам надавались неодноразові консультації щодо виховання та утримання дітей, однак вони не дали позитивних результатів. Мати ОСОБА_3 офіційно не працює, а батько ОСОБА_2 працює по найму, в їх сім'ї немає злагоди, відповідачі не можуть знайти порозуміння у вихованні та утриманні дітей, не бажають прислухатися до думки спеціалістів, на зауваження не реагують. Оскільки виникла небезпека щодо подальшого перебування у сім'ї згідно наказу служби у справах дітей та сім'ї від 02 січня 2018 року №3 «Про тимчасове влаштування» дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 тимчасово влаштовано у дитячий будинок «Любисток», ОСОБА_7 забрала баба ОСОБА_8 - мати ОСОБА_3 на тимчасове проживання, а ОСОБА_5 продовжує навчання у КЗ КОР «Васильківська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат І-ІІ ступенів». Питання виконання відповідачами батьківських обов'язків неодноразово розглядалися на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, але відповідачі не зробили висновків та не змінили спосіб життя.

Позивач зазначав, що 03 січня 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Органом опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо їх малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо її малолітньої дочки ОСОБА_4 Вказував, що відповідачі своєю поведінкою та своїм особистим життя не сприяють нормальному вихованню дітей та ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо їх виховання, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України.

З урахуванням наведеного, позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, як таких, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Також позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, як таку, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року позов Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, як таких, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, як таку, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачі заперечували проти задоволення позову. Відповідач ОСОБА_2 хворіє, є інвалідом другої групи, отримує невелику пенсію у розмірі 1 452 грн 00 коп., у зв'язку з цим не має фінансової можливості закінчити облаштування всіх житлових кімнат у новоствореному житловому будинку, який він разом із ОСОБА_3 відбудовує після пожежі, яка сталася 26 жовтня 2011 року. Вказують, що суд не звернув увагу, що відповідач ОСОБА_3 в міру своїх можливостей намагається забезпечити своїх дітей всім необхідним для проживання та навчання, слідкує за їхнім духовним та фізичним розвитком. Через складні життєві обставини ОСОБА_3 вимушена була звернутися до Вишгородського районного центру зайнятості, де отримала направлення на працевлаштування на посаду помічника вихователя до дитячого садка у місті Вишгород Київської області. Крім того, суд не дав оцінки тому, що відповідачі позитивно характеризується за місцем свого проживання, не зловживають алкогольними напоями, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебувають. Вказують, що після пожежі будинку відповідачів 26 жовтня 2011 року у них було знищено всі заощадження, речі домашнього вжитку та документи.

Зазначають, що суд не звернув уваги на те, що висновок Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їхніх неповнолітніх дітей зроблений без участі самих батьків, чим позбавлено їх можливості надати відповідні пояснення та заперечення проти позбавлення їх батьківських прав, що, на їх думку, свідчить про упередженість та незаконність прийнятого рішення. Вказують, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що вони в силу своїх можливостей намагаються належним чином забезпечити своїх дітей всім необхідним для нормального і повноцінного життя, а діти в свою чергу, відчувають батьківську любов та турботу.

Орган опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області та треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, Вишгородський районний дитячий будинок «Любисток», не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 04 травня 2007 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 вересня 2017 року.

Від шлюбу відповідачі мають трьох спільних дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 14 лютого 2012 року, свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 14 лютого 2012 року, свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 16 вересня 2013 року (а.с.7-9).

Крім того, відповідач ОСОБА_3 має дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 21 березня 2012 року. Батько ОСОБА_4 у свідоцтві про народження записаний згідно з ч.1 ст.135 СК України (а.с.6).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі проживають по АДРЕСА_1 з якими також проживали діти: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 21 вересня 2017 року № 1258/02-33-21.

Згідно з наказом Служби у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області №189 від 19 грудня 2016 року «Про взяття на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах» дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 взято на облік служби у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації, як дітей із сім'ї, що перебувають в складних життєвих обставинах (а.с.10).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Служби у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області № 3 від 02 січня 2018 року «Про тимчасове влаштування» дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 тимчасово влаштовано у дитячий будинок «Любисток», ОСОБА_7 - на тимчасове проживання забрала баба ОСОБА_8 - мати відповідача ОСОБА_3, а ОСОБА_5 продовжує навчання у КЗ КОР «Васильківська спеціальна загальноосвітня школа - інтернат І-ІІ ступенів».

По справі встановлено, що Службою у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області у період з 13 грудня 2016 року по 30 грудня 2017 року проводилось обстеження умов проживання та виховання дітей в сім'ї відповідачів за місцем їх проживання по АДРЕСА_1 з метою обстеження умов проживання дітей.

Так, згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання дітей в сім'ї від 13 грудня 2016 року, складеного комісією у складі: начальника Служби у справах дітей та сім'ї Мельник О.В., директора державної установи «Вишгородський районний центр опіки дитини» Щукіної С.П., директора Вишгородського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_11, встановлено, що 01 вересня 2016 року частково згорів будинок та господарська будівля. Будинок залишився без умов проживання для дітей: низька температура, кімнати в стадії ремонту, частково тріснуті шибки у вікнах, опалення будинку пічне. Діти дуже прив'язані до батьків. Батьки недостатньо приділяють увагу культурно-гігієнічним навичкам. Батьки не вживають алкогольні напої, мати відвідує церкву. Результати бесіди: сім'я потребує соціальної допомоги, діти потребують тимчасового влаштування до державних закладів (а.с.17).

Актом про обстеження житлово - побутових умов проживання дітей в сім'ї від 11 січня 2017 року, складеного комісією у складі спеціалістів Димерської селищної ради: ОСОБА_12 та ОСОБА_13, голови опікунської ради ОСОБА_14 та депутатом селищної ради ОСОБА_15, встановлено, що діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебувають у кімнаті для дітей, яка знаходить у задовільному стані, з електрообігрівачем. Інші кімнати неприбрані, холодні потребують ремонту після пожежі. Батько ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Комісією зроблено висновок, що умови проживання сім'ї ОСОБА_2 незадовільні, запаси продуктів харчування незначні, запаси дров для опалення будинку недостатні (а.с.22).

Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов проживання дітей в сім'ї від 09 лютого 2017 року, складеного комісією у складі: начальника Служби у справах дітей та сім'ї Мельник О.В., головного спеціаліста Алахвердієвої М.О. та директора державної установи «Вишгородський районний центр опіки дитини» Щукіної С.П., встановлено, що у будинку відповідачів продовжується ремонт, закуплено будівельні матеріали. Батьки періодично відвідують дітей, які тимчасово проживають у дитячому будинку «Любисток» та школі-інтернаті у місті Васильків. Комісією зроблено висновок, що батьками взято до уваги надані рекомендації, вбачається позитивна динаміка (а.с.21).

Актом обстеження матеріально - побутових умов проживання дітей в сім'ї від 09 березня 2017 року, складеного комісією у складі: начальника Служби у справах дітей та сім'ї Мельник О.В., заступника начальника Служби у справах дітей та сім'ї Грищенко К.А. та директора державної установи «Вишгородський районний центр опіки дитини» Щукіної С.П., встановлено, що в будинку продовжується ремонт, коштів для продовження ремонту не має. Комісією рекомендовано батькам привести в порядок кімнати, довести до ладу дитячу кімнату та забрати дітей з дитячого будинку «Любисток» (а.с.20).

Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання дітей в сім'ї від 03 травня 2017 року, складеного комісією у складі: начальника Служби у справах дітей та сім'ї Мельник О.В., заступника начальника Служби у справах дітей та сім'ї Грищенко К.А. та інспектора Балуйко Н.П., встановлено, що у будинку продовжується ремонт та в ньому не прибрано. Сім'я проживає за рахунок тимчасових заробітків батька. У дітей достатньо одягу та взуття, є мінімум продуктів харчування. Комісією зазначено, що батьки не приділяють уваги належним умовам проживання дітей (а.с.19).

Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов проживання дітей в сім'ї від 22 травня 2017 року, складеного комісією у складі начальника Служби у справах дітей та сім'ї Мельник О.В., заступника начальника Служби у справах дітей та сім'ї Грищенко К.А. і директора державної установи «Вишгородський районний центр опіки дитини» Щукіної С.П., встановлено, що у будинку умови проживання незадовільні, оскільки відбуваються ремонтні роботи після пожежі. Матеріальне становище сім'ї незадовільне, мати не працює, а батько перебуває на тимчасових заробітках. У дітей немає достатньої кількості одягу, взуття та продуктів харчування. Батьки не в повній мірі виконують свої обов'язки щодо виховання та утримання дітей (а.с.18).

Актом обстеження матеріально - побутових умов проживання дітей від 20 липня 2017 року, складеного комісією у складі: головного спеціаліста Служби у справах дітей та сім'ї Алахвердієвої М.О., інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Вишгородського відділу поліції ГУ НП Київської області Западні К.О., встановлено, що в кімнатах будинку брудно, не прибрано, розкидані речі та дитячі іграшки. Батьки не створили належних умов для проживання малолітніх дітей (а.с.63).

Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання дітей від 14 грудня 2017 року, складеного комісією у складі: начальника Служби у справах дітей та сім'ї Грищенко К.А., головного спеціаліста Алахвердієвої М.О., директора державної установи «Вишгородський районний центр опіки дитини» Щукіної С.П., встановлено, що у кімнатах холодно, не прибрано, речі розкидані у всіх кімнатах. У дітей достатньо одягу, взуття, є продукти харчування. Комісією зазначено, що батьки байдуже ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, не розуміють як дбати про дітей, не вирішують питання належного догляду за дітьми, не створюють належних умов проживання. Відповідачам рекомендовано вирішити питання про опалення будинку та прибрати в ньому, а також роз'яснено положення ст.ст.150, 164 СК України (а.с.16).

Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов проживання дітей в сім'ї від 30 грудня 2017 року, складеного комісією у складі: начальника Служби у справах дітей та сім'ї Мельник О.В., директора державної установи «Вишгородський районний центр опіки дитини» Щукіної С.П., старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Вишгородського відділу поліції ГУ НП Київської області Волуйко Н.А., умови проживання у будинку незадовільні. Батько ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, працює на тимчасових заробітках. Батьки не виконують своїх обов'язків щодо виховання та утримання своїх дітей, не створили належних та безпечних умов для їх проживання (а.с.23).

По справі встановлено, що згідно висновку органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації № 7-20/133 від 12 січня 2018 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо їх малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також ОСОБА_3 щодо її малолітньої дочки ОСОБА_4, як таких, що ухиляються від виконання батьківських обов'язків (а.с.4-5).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неналежним чином виконують батьківські обов'язки, не створили умов для повноцінного розвитку дітей, належних та безпечних умов для їх проживання, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення їх батьківських прав.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з такого.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Виходячи з тлумачення п.2 ч.1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, параграф 58).

У ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз'яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 рокуу справі № 404/6391/16-ц.

Ухвалюючи рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції послався на вказані вище акти обстеження матеріально - побутових умов проживання дітей в сім'ї, складених у період з 13 грудня 2016 року по 30 грудня 2017 року, а також на висновок органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації № 7-20/133 від 12 січня 2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Разом з тим, зміст вказаних вище актів обстеження матеріально - побутових умов проживання дітей та сім'ї та висновку органу опіки та піклування від 12 січня 2018 року фактично зводяться до констатації незадовільного побутового та санітарно-гігієнічного стану житлового будинку, де проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з дітьми, а також тяжке матеріальне становище відповідачів.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на час виникнення спірних правовідносин був інвалідом 2-ої групи загального захворювання довічно, хворів на цироз печінки вірусної етіології (гепатит С) (а.с.46-77). Він не був офіційно працевлаштований, єдиним офіційним джерелом його доходу була пенсія по інвалідності у розмірі 1 452 грн на місяць (а.с.112,113).

Відповідач ОСОБА_3 на час розгляду справи у суді першої інстанції також не була офіційно працевлаштована та перебувала на обліку у центрі зайнятості. За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується посередньо, що підтверджується характеристикою, яка складена Димерським селищним головою (а.с. 101).

Також при апеляційному розгляді встановлено, що з 01 листопада 2018 року ОСОБА_3 працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібзавод», де отримує заробітну плату. За період з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2019 року її дохід склав 21 455 грн 32 коп. (а.с.147). За місцем роботи ОСОБА_3 зарекомендувала себе з позитивної сторони (а.с.146).

Встановлено, що 26 жовтня 2011 року у житловому будинку відповідачів по АДРЕСА_1 виникла пожежа, внаслідок чого знищено покрівлю, перекриття житлового будинку, речі домашнього вжитку, документи ОСОБА_2, ОСОБА_3 та дітей, що підтверджується довідкою Вишгородського районного відділу Державної інспекції Техногенної безпеки у Київській області від 01 листопада 2011 року №11(а.с.103).

01 вересня 2018 року на території домоволодіння відповідачів по АДРЕСА_1 знову виникла пожежа, внаслідок якої знищено господарську будівлю, речі господарського вжитку та перекриття жилого будинку, що підтверджується актом про пожежу від 01 вересня 2018 року, складеного Головним інспектором Вишгородського районного відділу ГУ ДСНС України у Київській області Учня В.М. (а.с.102).

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що незадовільний побутовий та санітарно-гігієнічний стан житлового будинку відповідачів є наслідком пожеж будинку та тяжкого матеріального становища відповідачів.

Матеріали справи не містять достатніх доказів винної поведінки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо ухилення їх від виконання своїх обов'язків та свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

При цьому колегія суддів враховує, що у суді першої інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечували щодо позбавлення батьківських прав, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) свідчить про їх інтерес до дітей.

Отже, враховуючи, що позивачем не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності такого обов'язкового елементу як винності в умисному ухиленні відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідачів. При цьому апеляційним судом установлено обставини щодо тяжкого стану здоров'я ОСОБА_2, скрутного матеріального становища відповідачів, що свідчить про існування об'єктивних перешкод для реалізації відповідачами їх батьківських обов'язків, що спричинило неналежне піклування про дітей з підстав, що не залежать від відповідачів.

З метою захисту якнайкращих інтересів дітей за доцільне збереження їх зв'язків із батьками, що забезпечить її розвиток у безпечному та стійкому середовищі.

Оцінивши висновок органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації № 7-20/133 від 12 січня 2018 року відповідно до ст.264 ЦПК у сукупності з іншими наявними у справі доказами, колегія суддів приходить висновку про його відхилення з підстав неналежного обґрунтування необхідності позбавлення відповідачів батьківських прав, що не суперечить ч.6 ст.19 СК України.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на наведене належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідач ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 січня 2019 року НОМЕР_5 та листом Димерської селищної ради від 05 березня 2019 року № 284/02-23.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Спірні правовідносини щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не допускають правонаступництва, оскільки відповідно до п.5 ч. 1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягає скасуванню на підставі ч.1 ст. 377 ЦПК України із закриттям провадження у справі в цій частині.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення цих позовних вимог, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_3 сплатила судовий збір у розмірі 1 057 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.121). Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і відмовляє у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_3, тому з позивача на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 057 грн.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Провадження у справі в частині позовних вимог Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області в інтересах дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, Вишгородський районний дитячий будинок «Любисток», про позбавлення батьківських прав - закрити.

У задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області в інтересах дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, Вишгородський районний дитячий будинок «Любисток», про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Стягнути з Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 057 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді