Провадження №22-ц/812/1204/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Миколаїв

Справа № 490/6593/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

до

ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції,

про відшкодування матеріальної шкоди

за апеляційною скаргою

Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Паньковим Д.А. 11 травня 2019 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 15 травня 2019 року

у с т а н о в и в:

У серпні 2018 року Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі - Департамент патрульної поліції ) звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначав, що наказом Департаменту патрульної поліції від 10 грудня 2015 року № 21 о/с ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора роти № 2 батальйону № З Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції.

22 грудня 2015 року екіпаж КАНТ-0202 у складі рядових поліції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заступили на службу по охороні громадського порядку в м. Миколаєві на службовому автомобілі «Toyota Prius». Близько 18:10 год. ОСОБА_1 , керуючи службовим транспортним засобом марки «Toyota Prius», виконуючи маневр повороту праворуч, не надав переваги у русі транспортному засобу марки «Subaru Legacy» під керуванням ОСОБА_4 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку. В результаті вказаного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

За фактом скоєного ДТП начальником Департаменту патрульної поліції призначено проведення службового розслідування. Висновком службового розслідування від 12 квітня 2016 року встановлено, що ДТП сталась з вини рядового поліції ОСОБА_1 .

Вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП відповідно до висновку експертного дослідження від 8 грудня 2016 року, складеного ФОП ОСОБА_5 складає 33 626 грн. 94 коп. (а.с. 16-33).

Посилаючись на викладені обставини, Департамент патрульної поліції Національної поліції України просив стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 33 626 грн. 94 коп.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позову у зв`язку з пропуском річного строку, передбаченого ч.3 ст.233 КЗпП України.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм КЗпП, просив скасувати рішення суду першої інстанції задовольнити позов у повному обсязі.

Справа розглядалась апеляційним судом у відсутності сторін, які належним чином були повідомлені про час та місце проведення судового засідання ( а.с.162-164 ) та від яких надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність ( а.с. 165 ).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки стосується відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна при виконання своїх службових обов`язків.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює інспектором роти № 2 батальйону № З Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції (наказ № 21 о/с від 10 грудня 2015 року).

Під час виконання ним службових обов`язків 22 грудня 2015 року з його вини сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої службовий автомобіль, яким він керував «Toyota Prius» отримав механічні пошкодження. Зазначені обставини встановлені постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до висновку експертного дослідження №165/12-16 від 8 грудня 2016 року, складеного ФОП ОСОБА_5 власнику колісного транспортного засобу «Toyota Prius», номер кузова НОМЕР_1 , 2013 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Департаменту патрульної поліції (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ) станом на момент проведення експертного дослідження складає 33626,94 грн.

За фактом скоєного ДТП начальником Департаменту патрульної поліції призначено проведення службового розслідування. Висновком службового розслідування від 12 квітня 2016 року встановлено, що ДТП сталась з вини рядового поліції ОСОБА_1 .

Згідно з пунктами 1 та 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Таким чином, відповідач, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, завдав шкоди державі в особі Департаменту патрульної поліції.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Частиною третьою статті 6 КАС передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Аналогічні визначення закріплені і в КАС, зокрема, за пунктом 17 частини першої статті 4 якого публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування; а частиною четвертою статті 19 КАС установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 15 ЦПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідноси визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, відповідач, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, завдав шкоди державі в Департаменту патрульної поліції шляхом пошкодження майна в період здійснення ним повноважень, пов`язаних з виконанням його службових обов`язків.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 (провадження №11-892апп18).

Ураховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість вирішення спору в порядку цивільного судочинства.

За такого , з урахуванням положень ст.377 ЦПК України та п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України рішення суду першої інстанції, підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 374, 377, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 травня 2019 року задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 травня 2019 року скасувати.

Провадження по цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди закрити.

Роз`яснити позивачу, що він може звернутися з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 19 липня 2019 року