Провадження №2/369/4587/19
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

07.10.2019 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Медведський М.Д., ознайомившись із заявою представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Деркач Юліана Миколайовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту, -

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2019 року адвокат Деркач Ю.М, діючи в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування цієї заяви зазначено про те, що позивач ОСОБА_2 , є власником земельної ділянки будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0.0906, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради 16 сесії 06 скликання №25 від 27 грудня 2012 року. Також ОСОБА_2 є власником 1/3 частини житлового будинку розташованого за вищевказаною адресою на підставі договору дарування від 27 травня 1981 року.

Співвласником 2/3 вказаного будинку є ОСОБА_1 , брат дружини ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 30 січня 2002 року та 27 грудня 2013 року ,а також він є землекористувачем земельної ділянки розміром 0.10 га. у відповідності до запису в земельно-шнуровій книзі.

З 2000 року земельна ділянка розміром приблизно 0.20 га, землекористувач ОСОБА_4 також межує з земельною ділянкою ОСОБА_2 . На цій земельній ділянці ОСОБА_4 самовільно побудував будинок, який пізніше оформив як житловий будинок.

Оскільки вони являються родичами : ОСОБА_4 , ОСОБА_1 брати, а дружина ОСОБА_5 є їм сестрою, тому в них не було будь-яких спорів чи сварок, а навпаки вони допомагали будувати будинок ОСОБА_4 Будинки розташовані в одному дворі в одній лінії один за одним. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимушені проходити через земельну ділянку ОСОБА_4 . З метою залагодити це питання і не допущення конфліктів 9 червня 2014 року ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про встановлення безоплатного земельного сервітуту розміром 3 м. шириною та 40 метрів довжиною. Також ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виклали з бетонних плит дорогу для проїзду транспорту. Крім цього, вони спільно будували свердловину, якою користуються по теперішній час, відповідно до договору щодо свердловини також встановлений земельний сервітут. Проте вказаний сервітут не був зареєстрований.

В ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Його дружина, ОСОБА_3 , відповідно до рішення №43 від 9 листопада 2017 року 10 сесії 7 скликання затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі загальною площею 0.1948 га. і отримала безкоштовно у власність цю земельну ділянку. Межі земельної ділянки з ОСОБА_2 ніхто не погоджував, про земельний сервітут в технічній документації нічого не відображено.

Через дану земельну ділянку проходить дорога до будинку та городу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , якою вони користуються більше 20 років і ніяких спорів та суперечок між нами не виникало.

Проте в даний час ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_6 бажають продати свої земельні ділянки та будинок з господарськими будівлями. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , щоб вони не проїзджали до свого мешкання посеред двору біля воріт накидали купу сміття ОСОБА_2 вимушений звертатися до сільської ради про вжиття заходів реагування.

Крім того, покупці погрожують позивачам, що вони встановлять паркан і ніхто проходити не буде.

Він неодноразово звертався до Відповідача з проханням надати позивачам доступ до будинку проте відповідачка листи не отримувала і договір про земельний сервітут не хоче визнавати, оскільки в неї є мета продати будинок та земельні ділянки вигідно.

Через перешкоди, які чиняться Відповідачем, порушується принцип добросусідства і позивачі позбавлені права належним чином користуватися належним їм майном.

Вважає, що оскільки земельна ділянка власністю ОСОБА_3 , може бути відчужено на користь будь-якої іншої особи, то існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач в будь-який момент здійснити відчуження земельної ділянки на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем на сьогоднішній день активно займається продажею земельної ділянки та житлового будинку. Підтвердженням факту продажу відповідачем є об`яви в інтернеті про продаж будинку та земельної ділянки та фактичний огляд майна майбутніми покупцями.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевказаного просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :01:008:5220 , розміром 0.1948 та., за адресою АДРЕСА_1 .

До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки за вказаною вище адресою та кадастровим номером.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пунктами 2, 4 частини 1 ст. 150ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом: заборони вчиняти певні дії; заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві або виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст.150 ЦПК України).

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Пункт 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» містить роз`яснення про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів представника позивачів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом не заперечується право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою, однак матеріали заяви не містять належних і допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Відтак, наведені в заяві про забезпечення позову обґрунтування є тільки припущеннями про можливе, а не реальне порушення майнових прав позивачів

Крім того, станом на час розгляду заяви представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Деркач Юліана Миколайовича не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову виникне очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення по справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи вищевикладене,суд відмовляє у задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Деркач Юліана Миколайовича про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Деркач Юліана Миколайовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту, -- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.Д. Медведський