ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9104/19 Справа № 212/4505/19 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо збагачувальний комбінат»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року, яке постановлено суддею Чайкіним І.Б. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 16 липня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо збагачувальний комбінат»(далі ПрАТ «ЦГЗК») і просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 86 000 грн. у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК від 21 березня 2019 року позивачу було первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі, визначеному в позовній заяві, а саме 86 000 грн., посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин. Зокрема, судом не враховано відсоток втрати працездатності та пов`язані з ним моральні страждання позивача, істотність вимушених змін в його житті, важкість стану здоров`я та ступінь вини відповідача, у зв`язку з чим вважає суму стягнутої моральної шкоди необґрунтованою та значно заниженою.

На думку апелянта судом не було враховано, що він постійно відчуває болісні фізичні страждання, а саме: біль та обмеження рухів у поперековому відділах хребта, порушена хода, біль та обмеження рухів у колінних суглобах, загальна слабкість, задишка при помірному фізичному навантаженні, кашель приступоподібний, важкість у грудя.

Вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 з 23 липня 2004 року по 22 березня 2019 року працював гірником очисного забою на шахті ім. Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК», правонаступником якого є ПрАТ «ЦГЗК». 22 березня 2019 року звільнений по ст. 38 КЗпП України (а.с. 10-13).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18 грудня 2018 року, ОСОБА_1 , працюючи в підземних умовах шахти ім. Орджонікідзе гірником очисного забою, внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю, переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони (а.с. 18-19).

Причиною професійного захворювання позивача є тривала робота в умовах впливу пилу з вмістом SiO2 від 10% до 70 % в повітрі робочої зони в 3,5 перевищує ГДК 2,0 мг/м3, важкість праці позивача, оскільки маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, підіймання та переміщення вантажів -32 при гранично допустимій до 30. З метою ліквідації й запобігання професійним захворюванням рекомендовано забезпечити нормативне провітрювання та систематичне застосування комплексного пилеподавлення на підземних робочих місцях добувної дільниці №1 шахти ім. Орджонікідзе та забезпечити постійний контроль за застосуванням ЗІЗ органів дихання гірниками очисного забою згідно галузевих норм. (а.с. 19-зворот).

Відповідно до висновку МСЕК від 21 березня 2019 року, позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності (а.с. 17).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки позивач професійне захворювання отримав під час виконання ним трудових обов`язків і воно пов`язано з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з матеріалів справи позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача 14 років 3 місяці, при цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача ПрАТ «ЦГЗК» обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

У п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди з відповідача ПрАТ «ЦГЗК» необґрунтований та заниженим. Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що працюючи в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача позивач втратив 40% професійної працездатності, встановлена ІІІ група інвалідності, внаслідок отриманого професійного захворювання він постійно змушений приймати медикаменти та використовувати лікарські засоби, оскільки через задишку відчуває біль у попереково- крижовому відділі хребта, у зв`язку з чим в нього змінилася хода, рухи кінцівок стали обмеженими, і це все приносить позивачу фізичний дискомфорт, що порушує його нормальні життєві зв`язки, фізичні і моральні страждання, істотність вимушених змін.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість і моральних страждань позивача, відсоток втрати професійної працездатності, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «ЦГЗК» і збільшити його з 40 000 гривень до 60 000 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 40 000 грн. до 60 000 (шістдесят тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: