Справа № 226/2797/19

Справа № 226/2797/19
Провадження № 2/226/820/2019
і м е н е м У к р а ї н и
31 жовтня 2019 року м. Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого судді Коваленко Т.О.,
за участі секретаря Трифонової І.О.,
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1 (відсутній),
відповідач ДП «Мирноградвугілля» (представник відсутній),
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
Позивач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути позов за його відсутності, вказавши, що на позовних вимогах наполягає.
Представник відповідача ДП «Мирноградвугілля» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, визнав вимоги про стягнення середнього заробітку, вирішення питання щодо стягнення моральної шкоди залишив на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , 1965 року народження, у період з 22.08.2016 по 16.07.2019 знаходився у трудових відносинах з ДП «Мирноградвугілля», з 18.02.2019 займав посаду заступника генерального директора з якості та збуту вугільної продукції, 16.07.2019 - звільнений за ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами з трудової книжки позивача, довідкою відповідача (а.с.9-19, 21).
Відповідно до довідки ДП «Мирноградвугілля» від 29.08.2019, повний розрахунок по заробітній платі з ОСОБА_1 , звільненим з шахти 16.07.2019, проведений 22.08.2019 (а.с21).
За приписами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України.
Згідно за ст.116 КЗпП України при звільненні робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.
Судом встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем проведено 22.08.2019.
Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно роз`яснень п.25 постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 року «Про практику застосування сдами законодавства про оплату праці» непроведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування передбаченої ст.117 КЗпП України відповідальності. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством.
Так як підприємством у день звільнення розрахунок з позивачем не проведено, воно має відповідати перед позивачем згідно за ст.117 КЗпП України.
Перевіривши розрахунок середньоденного заробітку позивача, проведеного підприємством, суд находить його таким, що відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100.
Відповідно до додатку до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 08.08.2018, № 78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік», кількість робочих днів, за які позивачеві затримано виплату зарплати, за липень 2019 року становить 11 днів, за серпень 2019 року 16 днів, а всього 27 робочих днів.
Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно статті 2371 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
За змістом частини першої-третьої статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Суд вважає, що діями відповідача, які виразились у затримці виплати особі належних йому сум протягом двох місяців, у зв`язку з чим особа була змушена через відсутність основного джерела прибутку заробітної плати додатково організовувати своє життя, здійснювати додаткові зусилля по зверненню до суду для захисту свого порушеного права, позивачу дійсно спричинені моральні страждання, але розмір моральної шкоди, заявлений позивачем суд вважає необґрунтовано завищеним. З урахуванням тривалості невиплати позивачу належних при розрахунку сум, того факту, що відповідачем частково протягом часу затримки заборгованість погашалась, на користь позивача у відшкодування моральної шкоди суд вважає необхідним стягнути 1000 гривень, що на думку суду відповідає ступеню спричинених позивачу моральних страждань.
Відповідно достатті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 гривень за позовну вимогу щодо стягнення середньої заробітної плати, оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду, а також на користь позивача судовий збір у розмірі 76,84 гривень, тобто пропорційно задоволеним вимогам про стягнення моральної шкоди.
На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст.12, 13, 76, 141, 197, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.О. Коваленко