ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа № 638/6175/19

Провадження № 22-ц/818/3729/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хорошевського О.М.,

суддів Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_3 поданої в особі її представника ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 травня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь 55000,00 грн. та понесені судові витрати. В подальшому ОСОБА_6 змінила позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь 55000,00 грн. та 100000 моральної шкоди.

Також, позивачем до суду була подана 07.05.2019 року уточнена заява про забезпечення позову, в якій позивач просила про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль марки AUDI A4, державний номер НОМЕР_1 .

Заява мотивована тим, що позивачу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що у власності ОСОБА_5 на праві власності перебуває рухоме та нерухоме майно, а також існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 травня 2019 року задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_7 , а саме:

-будинок АДРЕСА_1

-автомобіль марки AUDI A4, державний номер АХ8333ЕТ до розгляду справи по суті.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою представник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права, є незаконною та необґрунтованою.

В скарзі посилається на те, що доводи позивача у заяві є надуманими, такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені жодними належними доказами, тому постановлення оскаржуваної ухвали порушує право відповідача на розпорядження своїм майном.

Звертає увагу на те, що суд застосував не співмірний вид забезпечення позову, не взяв до уваги інтереси чоловіка ОСОБА_8 , як співвласника майна на яке накладено арешт, не з`ясував обсяг позовних вимог, забезпечив позов шляхом накладення арешту на майно яке не є предметом спору, не вирішив питання зустрічного забезпечення.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 долучено договір купівлі-продажу, з якого вбачається, що 07.11.2018 року вона придбала 2,5 частки у праві власності на житловий будинок (садибного типу) за АДРЕСА_2 8/ АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 .

21 жовтня 2019 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 подано клопотання про надання матеріалів цивільної справи для ознайомлення та відкладення розгляду справи.

Клопотання вмотивоване тим, що з сайту судової влади представнику позивача ОСОБА_9 стало відомо про розгляд справи та її призначення до розгляду на 22.10.2019 року, однак а ні представник, а ні її довіритель судових повісток про виклик до суду не отримували, а також не отримували копії апеляційної скарги, в зв`язку з чим позбавлені можливості висловити свою позицію.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2019 було відкрито апеляційне провадження та направлено на адресу зазначену ОСОБА_1 в позовній заяві( АДРЕСА_5 ) копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію апеляційної скарги, зазначене відправлення повернулося до апеляційного суду не вручене (01.10.19) у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Судові повістки про виклик ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 17.09.2019 та 22.10.2019 також повернулися неврученими у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

З копії договору про надання адвокатської діяльності №1/24.04-19 вбачається, що ОСОБА_10 з 24.04.2019 року є представником ОСОБА_1 .

Таким чином, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_10 не була позбавлена можливості ознайомитися з матеріалами справи та отримати копії документів протягом чотирьох місяців з дня надходження справи, однак своїм право не скористалася, всі відості щодо руху справи є публічними та доступними, тому підстав для задоволення клопотання про відкладення справи та ознайомлення не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. зареєстрований в реєстрі за №728, за яким ОСОБА_1 передала а ОСОБА_5 отримала грошове забезпечення у розмірі 27500,00 грн., що еквівалентно 1000 доларів США, які при укладенні основного договору буде зараховане в рахунок з ОСОБА_1 оплати квартири за ціною передбаченої договором.

Також, сторони погодили, що договір купівлі-продажу повинен бути укладений та підписаний сторонами до 30.04.2019 року. У визначений строк договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був.

Ухвала мотивована тим, що оскільки предметом розгляду зазначеної справи є стягнення грошових коштів, то вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, є співмірними із заявленими позовними вимогами, адже вбачається імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом заяви позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням учасників справи, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для розгляду по суті справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Відповідно до п. 1 ч.1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 не можна вважати співмірним, оскільки арешт передбачає заборону користування майном як власнику майна так і іншим особам які мають законне право користування цим майном.

За таких обставин, судова колегія беручи до уваги, що домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 вважає співмірним спосіб забезпечення позову заборону вчиняти дії, спрямовані на відчуження належного відповідачу майна.

Щодо доводів апеляційної скарги проте, що у позовній заяві позивач не навела підстав на підтвердження своїх вимог, судова колегія зазначає, що висновок про їх обґрунтованість і доведеність суд може зробити після дослідження усіх поданих сторонам доказів.

Також, щодо доводів апеляційної скарги про зустрічне забезпечення судова колегія зазначає, що підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення передбачені ч.3 ст.154 ЦПК України. Під час розгляду заяви ОСОБА_1 підстав передбачених зазначеною нормою встановлено не було.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції було встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2019 року було частково задоволено заяву представника відповідача, скасовано арешт автомобіля «Audi А4», державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , застосований у відповідності з ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 08.05.2019 р. В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Судова колегія звертає увагу на те, що суд першої інстанції накладаючи арешт повністю на житловий будинок АДРЕСА_1 , не з`ясував обсягу майна яке належить ОСОБА_5 на праві власності, доказів того, що вона є власником всього житлового будинку (садибного типу) АДРЕСА_2 8 АДРЕСА_4 а ні до суду першої, а ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи наведене вище судова колегія вважає, що у суду першої інстанції були передбачені законом підстави для висновку про доречність забезпечення позову ОСОБА_1 оскільки арешт автомобіля AUDI A4, державний номер НОМЕР_1 обраний оскаржуваною ухвалою, скасований ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2019 року то оскаржувана ухвала підлягає зміні в частині накладення обтяжень на житловий будинок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 травня 2019 року, з урахуванням внесених до неї змін Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 серпня 2019 року - змінити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчудження будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, а саме: 2/5 частки житлового будинку (садибного типу) АДРЕСА_1 та належить згідно договору купівлі-продажу від 07.11.2018 року на праві власності ОСОБА_3 , до набрання чинності рішення суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий: О.М. Хорошевський

Судді: П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2019 року