РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19301/18

пр. № 2/759/2649/19

30 вересня 2019 рокуСвятошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Шум Л.М.

за участю секретаря Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 28.11.2018 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 02.08.2018 р. позивачем було надано

ОСОБА_2 позику - грошові кошти в розмірі 7 000 доларів США на строк до 02.09.2018 р.

Зазначені обставини підтверджуються доданою до позовної заяви і складеною

ОСОБА_2 власноруч та підписаною розпискою від 02.08.2018 р., згідно якої, відповідач зобов`язується повернути ОСОБА_1 позику в розмірі 7 000 доларів США до 02.09.2018 р.

Позивач зазначає, що на момент подачі позовної заяви, згідно офіційному курсу НБУ 100 доларів США становить 27,77 гривень, підтверджуючи роздруківкою з офіційного сайту Національного банку України про офіційний курс гривні щодо іноземних валют. Таким чином сума боргу за розпискою в розмірі 7 000 доларів США що становить 194 390 гривень.

Також позивач зазначає, що ОСОБА_2 ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Так, 16.10.2018 р. на адресу ОСОБА_2 було направлено лист № 087 претензія про сплату боргу за розпискою в розмірі 7 000 доларів США. Також, 29.10.2018 р. на адресу відповідача було направлено лист № 347 претензія про с сплату боргу за розпискою в розмірі 7 000 доларів США.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за розпискою від 02.08.2018 у розмірі 194 390 грн., 3 % річних за незаконне використання коштів у розмірі -

5 831 грн. 70 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі -

1 943 грн. 90 коп.

Ухвалою суду від 05.12.2018 р. відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 30.09.2019 р. підготовче засідання закрито , справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. (а.с. 24)

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, (а.с. 22) відзив на позовну заяву не надав. Судова повістка була не отримана відповідачем, оскільки конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти за закінченням встановленого строку зберігання.

Пунктом 91 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою

Кабінету Міністрів України 05.03.2009 р. N 270 (далі Правила) передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об`єкті поштового зв`язку.

Пунктом 99 зазначених Правил встановлено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до п. 102 Правил рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки вручаються в об`єкті поштового зв`язку.

У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Таким чином, відповідачу було повідомлено про необхідність отримання судової повістки в об`єкті поштового зв`язку.

Відповідно до п. 117 Правил поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідач не повідомив об`єкт поштового зв`язку про підстави неможливості явки щодо отримання поштового відправлення (судової повістки).

При цьому, відповідно до п. 3.1.1.3 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "УКРПОШТА" від 12.05.2006 р. N 211 причина повернення поштового відправлення відправнику зазначається на довідці форми 20, яка акуратно прикріплюється внизу, ліворуч лицьового боку відправлення письмової кореспонденції.

З огляду на викладене відповідач фактично відмовився від отримання поштового відправлення (судової повістки).

Згідно ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.08.2018 р. ОСОБА_1 було надано ОСОБА_2 позику - грошові кошти в розмірі 7 000 доларів США на строк до 02.09.2018 р, що підтверджується розпискою від 02.08.2019 р. (а.с. 4, 5)

Проте, судом встановлено, що відповідач ухиляється від повернення суми боргу та взятих на себе зобов`язань. Позивач неодноразово на адресу відповідача направляв лист - претензію про сплату боргу за розпискою в розмірі 7 000 доларів США № 087 від 16.10.2018 р. та

№ 347 від 29.10.2018 р. (а.с. 8, 9)

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що на момент подачі позовної заяви, згідно до курсу НБУ 100 доларів США становить 27,77 грн., тобто сума боргу складає 194 390 грн. (а.с. 6, 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Відповідно до ст. 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно з ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно правової позиції з приводу що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, у постанові від 04.07.2018 р. в справі

№ 14-134цс18 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. (а.с. 4, 5)

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р.

(справа № 14-446цс18), у контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України зроблено висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Згідно з п. 30.1 ст. 30 Закону України від 05.04.2001 р. № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 7 000, 00 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 03.09.2018 р. до дня ухвалення судового рішення, у даному випадку становить 400 день, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Тобто 7 000,00 доларів США х 400 днів х 3 : 100 : 365 = 230, 14 доларів США.

Вказаним договором не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, томуправових підстав для перерахунку у гривні зазначеного боргу в розмірі 7 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ не вбачається.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, які відповіднодо вимог ЦПК України, в судовому засіданні знайшли своє підвердження та обгрунтування, а тому позов підлягає задоволенню.

Крім того, згідно зі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, позивачу суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі

1 943,90 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 259, 263, 300 ЦПК України, 11, 14, 203, 252, 509, 553, 559, 627, 629 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , індефікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 індефікаційний номер: НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики в сумі 194 390 грн., 3% річних в сумі 5831,70 грн. та судовий збір в розмірі 1 943,90 грн., а всього стягнути 202 165 ( двісті дві тисячі сто шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя Шум Л.М.