Справа № 293/510/18
Номер рядка звіту 38
номер провадження 2/279/68/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що 14.12.2007 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала приватизовану квартиру та все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось на користь ОСОБА_4, який був посвідчений секретарем Іршанської селищної ради Володарськ-Волинського району Житомирської оласті. 14.12.2015 року ОСОБА_5 померла. ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за вказаним заповітом після смерті ОСОБА_5, однак постановою державного нотаріуса ОСОБА_3 державної нотаріальної контори від 03.09.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендовано звернутись до суду. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 20.01.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно було відмовлено за безпідставністю. Вказав, що на даний час, позивач є єдиним спадкоємцем за законом на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_6, в установлений строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. При цьому, ОСОБА_4 повторно подав до нотаріальної контори заяву та 16.08.2017 року отримав свідоцтво на спадщину за заповітом не повідомивши нотаріуса про те, що звертався з позовом до суду, а нотаріус у свою чергу не перевірив всі обставини справи, що призвело до незаконної видачі свідоцтва на спадщину за заповітом. Як вбачається із судового рішення 28.07.2015 року ОСОБА_5 подала заяву про скасування данного заповіту, а тому на момент смерті ОСОБА_5 за її заявою №57741596 вказаний заповіт був скасований.

Просив скасувати свідоцтво на спадщину за заповітом, яке видано 16.08.2017 року державним нотаріусом ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на імя ОСОБА_4, яке складається з житлового будинку №9 по вул.Гагаріна в с.Ковалі Коростенського району та державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно внесеного до реєстру №94728743 від 16.08.2017 року.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позові та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представником відповідача ОСОБА_3 держнотконтори ОСОБА_7 подано відзив на позовну заяву в якому зазначено про невизнання позовних вимог та безпідставність предявленого позову, оскільки оспорюваний заповіт є чинний. Відповіді на відзив позивачем надано не було.

Представники відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 позов не визнали, вказали, що позов необгрунований та безпідставний, а тому підстав для його задоволення не має. Просили в позові відмовити, оскільки наявні в матеріалах справи письмові докази спростовують заявлені вимоги.

Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з письмовими матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.

Дані правовідносини випливають із спору про спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_5.

Судом встановлено, що 14.12.2015 року в смт. Іршанськ Володарсько-Волинського району Житомирської області померла ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про смерть, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно у виді житлового будинку №9 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Гагаріна в с.Ковалі Коростенського району Житомирської області та приватизованої квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за зкаоном.

14 грудня 2007 року ОСОБА_5 складено заповіт, яким остання на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження: належну їй приватизовану квартиру АДРЕСА_1 та все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний заповіт було складено в смт.Іршанськ та посвідчено секретарем Іршанської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області ОСОБА_10, зареєстровано в реєстрі за №5300.

Згідно даних довідки Іршанської селищної ради №82, наявної в матеріалах спадкової справи слідує, що спадкодавець ОСОБА_5, яка померла 14.12.2015 року на день смерті була прописана в АДРЕСА_2. Данних про проживання та реєстрацію разом із спадкодавцем за вказаною адресою інших осіб матеріали спадкової справи не містять. Фактично ОСОБА_5В проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 (без реєстрації), що вбачається з довідки №131/02.20 Ковалівської сільської ради.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як визначено в ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Свідоцтво про право на спадщину це документ, який, будучи вираженим у нотаріальному правозастосовному акті, підтверджує перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців.

Згідно з частиною першою статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України N7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

З наданих суду письмових доказів вбачається, що після смерті ОСОБА_5 спадкоємець за заповітом ОСОБА_4, відповідач у справі, у вересні 2016 року звернувся до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом на спадкове майно у виді житлового будинку №9, що розташований по вул.Гагаріна в с.Ковалі Коростенського району Житомирскької області. Однак відповідач не надав нотаріусу правовстановлюючого документу, що підтверджував набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок, тому йому було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутись до суду.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 20.01.2017 року у справі №279/4592/16-ц в позові ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено за безпідставністю. Зі змісту судового рішення слідує, що відмова в позові мотивована тим, що 28.07.2015 року покійна ОСОБА_5 подала заяву про скасування складеного на імя ОСОБА_4 заповіту, та заявою №57741596 заповіт був скасований.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

В подальшому ОСОБА_4 вдруге звернувся до нотаріальної контори з заявою та останньому 16.08.2017 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у виді житлового будинку №9, що розташований по вул.Гагаріна в с.Ковалі Коростенського району Житомирської області.

Крім того, 26.05.2016 року з заявою про прийняття спадщини звернувся позивач у справі, ОСОБА_1, який вказав, що є двоюрідним братом спадкодавця, при цьому ні до суду, ні в нотаріальну контору останній жодного документу про належність до пятої черги спадкоємців за законом, згідно ст.1265 ЦК України не надав.

Як вбачається з копії спадкової справи №43/2016 заповіт, посвідчений Іршанською селищною радою Володарсько-Волинського району Житомирської області 14.12.2007 року, за реєстровим №5300, яким ОСОБА_5 заповідала все своє майно ОСОБА_4 чинний, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти) від 04.06.2016 року номер інформаційної довідки:44074576 (який взятий при заведенні спадкової справи), та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти) від 15.06.2018 року номер інформаційної довідки: 52305415.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_5 також було складено заповіт, який 09.08.2012 року був посвідчений Ковалівською сільською радою на користь ОСОБА_11, однак 28.07.2015 року на підставі заяви спадкодавця за №57741596 він був скасований. Відповідно до п.27 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Таким чином, згідно з ЦК єдиною підставою визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним є відсутність у особи права на спадкування. Під цю підставу підпадають випадки, коли особа, на чиє імя видане свідоцтво про право на спадщину, ніколи не мала прав на спадкування або ж мала, але втратила спадкові права.

Порушення спадкових прав інших осіб у звязку з видачею свідоцтва може мати місце, зокрема, при порушенні права на обовязкову частку у спадщині (ст.1241 ЦК), порушенні прав спадкоємців, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК), порушенні права осіб, які не подавали заяв про прийняття спадщини, але в силу закону вважаються такими, що прийняли спадщину (частина 3,4 ст.1268 ЦК).

Отже, заповіт складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 - чинний, останній мав право на спадкування за заповітом складеним на його користь, від спадщини не відмовився, у зв'язку з видачею на імя ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом прав інших осіб не порушено, стороною позивача належних, достатніх та допустимих доказів вказаного в обґрунтування позовних вимог не подано.

За таких обставин, виходячи з засад розумності та справедливості, принципу непорушності волі заповідача, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, ст.ст.1216,1217,1223,1233,1268,1301 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня складання повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони та учасники :

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник позивача: ОСОБА_2, місце знаходження: м.Коростень, вул.Сосновського 24, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №2706/10 від 28.10.2004 року.

Відповідач: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, місце знаходження: 12300, смт.Черняхів, вул.Шевченка, 4.

Відповідач: ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: м.Київ, вул.Кіквідзе, 38.

Представник відповідача: ОСОБА_8, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Представник відповідача: ОСОБА_9, місце знаходження: смт.Хорошів, вул.Героїв України, 1, Житомирської області.

Повне рішення виготовлено 27.03.2019 року.

Суддя : Невмержицька О.А.