РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16716/19

пр. № 2-о/759/600/19

04 листопада 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Волошина А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в окремому порядку цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за заявою подружжя, яке має дитину, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2019 року заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з спільною заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дитину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.12.2011 року зареєстрували шлюб, від шлюбу народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, подружнє життя не склалося через несумісність характерів, через втрату поваги та інтересу один до одного, фактичні шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різний бюджет. Майновий спір між ними щодо спільного майна відсутній. Згідно договору між батьками про сплату аліментів на дитину, участь у вихованні та утримання дитини від 10.07.2019 року, дитина проживатиме з матір`ю за місцем її проживання.

Ухвалою суду від 13.09.2019 року відкрито провадження в справі(а.с.29-30).

У судове засідання заявники не з`явились, однак направили до суду спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили шлюб розірвати з підстав викладених в заяві.

Суд, розглянувши справу, дослідивши наявні докази та матеріали справи, вважає, що спільна заява про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дитину підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.12.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 366, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.5,6).

Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги та інтересу один до одного, фактичні шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різний бюджет. Майновий спір між ними щодо спільного майна відсутній. Згідно договору між батьками про сплату аліментів на дитину, участь у вихованні та утримання дитини від 10.07.2019 року, дитина проживатиме з матір`ю за місцем її проживання (а.с. 18-19).

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їхньої дитини.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з`ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей).

Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка.

Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинились, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним.

Заявник ОСОБА_1 , не заявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.

Судові витрати при ухваленні судом рішення не відшкодовуються у відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 109 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 76-82, 258, 259, 263-265, 293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.12.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області серії НОМЕР_1 за актовим записом № 366, - розірвати.

Після розірвання шлюбу заявнику ОСОБА_1 залишити прізвище "ОСОБА_1 ".

Після набрання законної сили рішенням суду, копію рішення направити до Відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Зазначити дані заявників:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м.Димитров, Донецької області, РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Димитров, Донецької області, РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя: Бабич Н.Д.