Дата документу 23.10.2019 Справа № 333/6322/16-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/6322/16Головуючий у 1-й інстанції Кулик В.Б. Повний текст рішення складено 06.06.2019 року
Пр. № 22-ц/807/2522/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.

за участі секретаря Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про припинення права власності

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про виділ в натурі частки земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-3), який в подальшому уточнила (т.с. 1 а.с. 32-33, 107) та в якому просила:

- виділити їй частку 1/6 земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:029:0035, цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка),

- визнавши за нею право власності на земельну ділянку в частині 4/6,

- припинити право власності на 1/6 земельної ділянки відповідача,

- компенсувати відповідачу 8086,67 грн. її частки у спадковому майні.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її чоловік ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої зокрема входить земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:029:0035, цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Спадщину після його смерті прийняли та оформили у встановленому законом порядку позивач, якій належить 3/6 часток земельної ділянки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким належить по 1/6 частці земельної ділянки кожному. Позивач вважала, що оскільки частка відповідача у спадковому майні є незначною і не може бути виділена в натурі, то позов в частині поділу майна та визнання за позивачем права власності на нього підлягає задоволенню.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_6 Б. (т.с. 1 а.с. 25).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 34) провадження у цій справі відкрито.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заперечуючи проти припинення права власності малолітньої дитини, звернулась до суду із зустрічною позовною заявою у цій справі (т.с. 1 а.с. 42-44), в якій зазначала, що відповідно до вимог ст. 364 ЦК України, якою передбачено, що співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, просила виділити в натурі 1/6 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, що є у спільній частковій власності та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:029:0035, цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року за малолітньою ОСОБА_1 визнано право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:029:0035, цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішення набуло законної сили 21.09. 2016 року. Право власності на вказану частину земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.02.2017 року, індексний номер витягу 80222843. Співвласниками цієї земельної ділянки є: ОСОБА_1 , якій належить 3/6 частини вказаної земельної ділянки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким належить по 1/6 частині земельної ділянки кожному.

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 112) вищезазначений зустрічний позов об`єднано в одне провадження із вищезазначеним первісним позовом у цій справі.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2019 року (т.с. 2 а.с. 102-107) у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , 2005 р.н., задоволено.

Виділено в натурі 1/6 частку ОСОБА_1 із земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:029:0035, цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 166,67 кв. м, відповідно до варіанту № 1 висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 571-17 від 11.09.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 551,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи у сумі 3961,60 грн.

Всі учасники цієї справи із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, окрім первісного позивача ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н., у своїй апеляційні скарзі (т.с. 2 а.с. 111-114) просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (т.с. 2 а.с. 128).

В автоматизованому порядку суддею Кухарем С.В. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 2 а.с. 143-144).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (т.с. 2 а.с. 141), справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 145), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів, а також відпустки судді-доповідача у період з 30.07.2019 року по 30.08.2019 року включно (т.с. 2 а.с. 161-162).

ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , 2005 р.н., в особі представника ОСОБА_7 подала апеляційному суд відзив на вище зазнану апеляційну скаргу у цій справі (т.с. 2 а.с. 179-196).

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку суддями Подліяновою Г.С. та Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддів Кухаря С.В. та Маловічко С.В. у зв`язку із тривалими відпусткою та хворобою останніх (т.с. 2 а.с. 198-199).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 18 вересня 2019 року, не відбувся та був відкладений (т.с. 2 а.с. 206-207) в порядку задоволення клопотання ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і нового представника останньої адвоката Безрукової С.О. (т.с. 2 а.с. 200-205) про його відкладення для надання у письмовій формі оформлених відповідно до ЦПК України клопотань про призначення експертизи, виклик свідків та інших, оскільки попередній представник помер в серпні 2019 року, всі документи по справі знаходились в нього, отримати їх у дружини померлого вони не мали можливості через стан останньої.

У судове засідання 23 жовтня 2019 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 213-215) ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та представники третіх осіб: Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району та Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органів опіки та піклування, не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання учасників цієї справи, які не з`явились та на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н., представника останньої - адвоката Безрукової С.А., а також представника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , 2005 р.н., - адвоката Кравченко О.В. (т.с. 2 а.с. 196).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цієї справи, що з`явились, у тому числі:

- ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і представника останньої адвоката Безрукової С.О., які у тому числі на запитання апеляційного суду зазначали, що після ознайомлення із матеріалами цієї справи, вони вважають недоцільним заявляти взагалі будь-які клопотання у цій справі в апеляційному суді, у тому числі про призначення будь-якої експертизи,

- представника Переславцевої Ю.В., яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , 2005 р.н., - адвоката Кравченко О.В., яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що примирення сторін у цій справі є неможливим, це лише одна справа із декількох; сторони не можуть дійти згоди про поділ в натурі також іншого спадкового майна;

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н., не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов у цій справі, керувався ст. ст. 11, 16, 355, 356, 364, 365 ЦК України, ст. ст. 86, 88 ЗК України, ст. ст. 3, 4, 15, 57, 60, 79-81, 88, 119-121, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України та виходив із того, що вимоги позивача за первісним позовом є необґрунтованими, і, навпаки, зустрічні позов у цій справі є обґрунтованим.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а рішення суду першої інстанції - таким, що ухвалено з додержанням вимог закону, є обґрунтованим та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції правильно було встановлено, що земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:029:0035, цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) належить на праві власності:

- 3/6 часток ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23 серпня 2016 року ОСОБА_8 Є ОСОБА_9 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий № 1149 (т.с. 1 а.с. 69).

Право власності на вказану частину земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.08.2016 року, номер запису про право власності 16041330.

- 1/6 частка ОСОБА_2 , 2006 р.н. (т.с. 1 а.с. 16), на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23 серпня 2016 року ОСОБА_8 Є ОСОБА_9 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий № 1152 (т.с. 1 а.с. 65-67).

Право власності на вказану частину земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.08.2016 року, номер запису про право власності 16041391.

- 1/6 частка ОСОБА_3 , 2009 р.н.(т.с. 1 а.с. 15), на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23 серпня 2016 року ОСОБА_8 Є ОСОБА_9 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий № 1155.

Право власності на вказану частину земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.08.2016 року, номер запису про право власності 16041438.

- 1/6 частка ОСОБА_1 , 2005 р.н. (т.с. 1 а.с. 56), на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2016 року (т.с. 1 а.с. 45-48). Рішення набуло законної сили 21.09.2016 року.

Право власності на вказану частину земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.02.2017 року, індексний номер витягу 80222843 (т.с. 1 а.с. 49-55).

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02. 2014 року № 5 Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав має бути зазначена дійсна вартість земельної ділянки (частки) на час розгляду справи.

Первісний позов подано до суду 14.11.2016 року.

Як встановлено судом першої інстанції із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки (т.с. 1 а.с. 4-12) площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:029:0035, цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), її ринкова вартість на дату смерті спадкодавця (11 ІНФОРМАЦІЯ_4 ) складає 48520,00 грн., 1/6 частка, що належить малолітній ОСОБА_1 8086,67 грн., які внесено позивачем на депозитний рахунок згідно вимог ст. 365 ЦК України ___ ????.

Отже, дійсна вартість спірної земельної ділянки вказана позивачем станом на 11 листопада 2013 року, позов подано до суду 14.11.2016 року.

Судом першої інстанції встановлено, що після відкриття спадщини та до закінчення строку вступу у спадок, тобто у період з 11.11.2013 року по 11.05.2014 року, позивач на спірній земельній ділянці почала будівництво будинку.

Разом з тим, згідно з технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовлений на замовлення позивача станом на 16.05.2014 року (т.с. 1 а.с. 129-132), на спірній земельній ділянці будь-які будівлі відсутні.

Відповідно до довідки ТОВ «Компанія «Земельно кадастровий проектно-будівничий центр» від 03 травня 2017 року (вих. № 1/03052017) та технічного паспорту, складеного станом на 03 травня 2017 року, на вказаній земельній ділянці знаходиться недобудований житловий будинок загальною площею 351,80 кв. м (т.с. 1 а.с. 128).

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач повідомлення про початок виконання будівельних робіт та Декларацію про початок виконання будівельних робіт на спірній земельній ділянці до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області не надавала. Зазначений недобудований будинок є самочинним будівництвом.

Наявність на спірній земельній ділянці недобудованого житлового будинку загальною площею 351,80 кв. м, що є об`єктом самочинного будівництва підтверджується і висновком експерта № 2452, складеного 04.03.2019 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи згідно з письмовою заявою позивача.

У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа № 333/3313/17 за позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування РА ЗМР по Хортицькому району про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом знесення самочинно побудованого житлового будинку (т.с. 1 а.с. 164-168), яке ухвалою суду від 02.04.2018 року, за клопотанням представника ОСОБА_1 , зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 333/6322/16-ц.

Згідно із ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, є спільною частковою власністю.

Положеннями ч. 1 ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

В обґрунтування свого первісного позову ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилалась на те, що частка відповідача ОСОБА_1 , 2005 р.н., у майні у вигляді вищезазначеної земельної ділянки є незначною і не може бути виділена в натурі.

Проте доказів на підтвердження цієї обставини первісним позивачем суду першої інстанції надано не було. Клопотання про призначення судової експертизи стороною позивача не заявлялось.

Вказане твердження первісного позивача спростовується висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 571-17 від 11.09.2018 року (т.с. 2 а.с. 10-37), призначеної за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 19.10.2017 року.

Експертом на розгляд суду надано два технічно можливих варіанти розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників без урахування розташованого на ній самочинно побудованого об`єкту незавершеного будівництва:

Варіант 1 розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га (1000,00 кв. м), кадастровий № :03:029:0035, відповідно до часток співвласників:

Площа та розміри земельної ділянки, що виділяється в користування співвласникам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно до загальної частки в 5/6 частин, складає 833,33 кв. м (S-1 на плані визначена в жовтий колір).

Площа та розміри земельної ділянки, що виділяється в користування співвласнику ОСОБА_1 , відповідно до загальної частки в 1/6 частину, складає 166,67 кв. м (S-2 на плані визначена в зелений колір).

Варіант 2 розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га (1000,00 кв. м), кадастровий № :03:029:0035, відповідно до часток співвласників:

Площа та розміри земельної ділянки, що виділяється в користування співвласникам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно до загальної частки в 5/6 частин, складає 833,33 кв. м (S-1 на плані визначена в жовтий колір).

Площа та розміри земельної ділянки, що виділяється в користування співвласнику ОСОБА_1 , відповідно до загальної частки в 1/6 частину, складає 166,67 кв. м (S-2 на плані визначена в зелений колір).

Розрахувати варіанти розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників з урахуванням розташованого на ній самочинно побудованого об`єкту незавершеного будівництва з дотриманням вимог Державних будівельних норм та земельного законодавства, не надається за можливе.

У висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 571-17 від 11.09.2018 року вказано, що згідно з вимогами п. 6.1.32 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» граничний розмір площі земельних ділянок, які надаються для нового житлового будівництва, має становити не менше 150 кв. м для блокованої забудови і не менше 500 кв. м для індивідуальної житлової забудови.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_10 пояснив суду першої інстанції, що 1/6 частки земельної ділянки, яка складає 166,67 кв. м достатньо для будівництва житлового будинку.

Сторонами по справі визнано, що відносини між співвласниками 5/6 часток земельної ділянки: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та співвласницею 1/6 частки цієї земельної ділянки ОСОБА_1 є гарними, а відтак відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню.

Твердження первісного позивача ОСОБА_1 про те, що вона не бажає спілкуватися з ОСОБА_4 - матір`ю ОСОБА_1 , 2005 р.н., як і її припущення про те, що відносини між ними можуть зіпсуватися, якщо неповнолітній ОСОБА_1 , 2005 р.н., буде виділено її частку в спірній земельній ділянці, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги у цій справі, оскільки співвласницею цієї земельної ділянки є саме неповнолітня ОСОБА_1 , 2005 р.н., а рішення суду відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, первісним позивачем ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н., не надано суду першої інстанції у цій справі доказів того, що таке припинення права на частку в спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника неповнолітньої ОСОБА_1 , 2005 р.н., та членам її сім`ї, оскільки саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Судом першої інстанції встановлено, що співвласником, якій належить 1/6 частка спірної земельної ділянки, право на яку припиняться, є малолітня дитина ОСОБА_1 , 2005 р.н., яка отримала її в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Зменшення або обмеження таких прав та інтересів є неприпустимим.

Отже, суд першої інстанції правильно вважав, що задоволення позовних вимог щодо припинення права власності на частку у майні малолітньої дитини призведе до звуження існуючих майнових прав дитини, порушить охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 , 2005 р.н.

Вимоги позивача за первісним позовом щодо визнання за нею права власності на 4/6 часток земельної ділянки є необґрунтованими, оскільки право власності на 3/6 часток цієї земельної ділянки вже належить позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23 серпня 2016 року ОСОБА_8 Є ОСОБА_9 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий №1149. Це право ніким не оспорюється.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н., є необґрунтованими й такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Співвласник також має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, відповідно до вимог ст. 364 ЦК України. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі недосягнення консенсусу між учасниками спільної власності щодо умов і способу поділу або виділу частки в натурі одному чи декільком з них це питання може бути вирішене судом.

Питання щодо визначення порядку володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою регулюються Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність).

Ст. 88 Земельного кодексу України визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Ч. 3 ст. 88 Земельного кодексу України визначено, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації.

В силу ч. 4 ст. 88 ЗК України, яка є спеціальною в унормуванні спірних правовідносин, учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно із висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 571-17 від 11.09.2018 року (т.с. 2 а.с. 10-37) надано два технічно можливих варіанти розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників без урахування розташованого на ній самочинно побудованого об`єкту незавершеного будівництва:

Варіант 1 розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га (1000,00 кв. м), кадастровий №:03:029:0035, відповідно до часток співвласників:

Площа та розміри земельної ділянки, що виділяється в користування співвласникам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно до загальної частки в 5/6 частин, складає 833,33 кв.м. (S-1 на плані визначена в жовтий колір).

Площа та розміри земельної ділянки, що виділяється в користування співвласнику ОСОБА_1 , відповідно до загальної частки в 1/6 частину, складає 166,67 кв.м. (S-2 визначена в зелений колір).

Відповідно до Варіанту 1 розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників, відстань між точками вказаними на схемі складає: (додаток 1)

- від точки 1 до точки 2 25,65 м.

- від точки 2 до точки 3 38,20 м.

- від точки 3 до точки 4 16,30 м.

- від точки 4 до точки 5 10,00 м.

- від точки 5 до точки 6 16,77 м.

- від точки 6 до точки 7 10,00 м.

- від точки 4 до точки 7 16,77 м.

Варіант 2 розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га (1000,00 кв. м), кадастровий №:03:029:0035, відповідно до часток співвласників:

Площа та розміри земельної ділянки, що виділяється в користування співвласникам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно до загальної частки в 5/6 частин, складає 833,33 кв.м. (S-1 на плані визначена в жовтий колір).

Площа та розміри земельної ділянки, що виділяється в користування співвласнику ОСОБА_1 , відповідно до загальної частки в 1/6 частину, складає 166,67 кв.м. (S-2 на плані визначена в зелений колір).

Відповідно до Варіанту 2 розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників, відстань між точками вказаними на схемі складає: (додаток 2)

- від точки 1 до точки 2 25,65 м.

- від точки 2 до точки 3 21,43 м.

- від точки 3 до точки 4 16,77 м.

- від точки 4 до точки 5 10,00 м.

- від точки 5 до точки 6 16,30 м.

- від точки 6 до точки 1 38,84 м.

- від точки 5 до точки 7 10,00 м.

Розрахувати варіанти розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників з урахування розташованого на ній самочинно побудованого об`єкту незавершеного будівництва з дотриманням вимог Державних будівельних норм та земельного законодавства, не надається за можливе.

У судовому засіданні в суді першої інстанції представник позивача за зустрічним позовом просила виділити в натурі 1/6 частку позивача у земельній ділянці за варіантом 1 розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га (1000,00 кв. м), кадастровий № :03:029:0035, відповідно до часток співвласників.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н., та її представник вважали виділ частки позивача неможливим, щодо варіанту виділу частки не визначались.

Тому при вищевикладених обставинах, виходячи зі змісту заявлених зустрічних позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі та позивачеві за зустрічним позовом слід виділити в натурі 1/6 частку у земельній ділянці за варіантом 1 висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 571-17, складеного 11.09.2018 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н., є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію первісного позивача у цій справі, викладену в первісному позові, яку вона та її представники вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; с уд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування первісного позивача ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н., передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н., та представники останньої не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування первісного позову позивача та у спростування зустрічного позову у цій справі, у тому числі клопотань про призначення будь-якої експертизи у цій справі у судах першої та апеляційної інстанцій не заявляли.

Права неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н., вищезазначеним виділом в натурі 1/6 частини вищезазначеної земельної ділянки ОСОБА_1 , 2005 р.н., не порушені.

Оскільки, останні є неповнолітніми дітьми первісного позивача ОСОБА_1 , мешкають з останньою однією сім`єю та їх інтереси, як неповнолітніх дітей, співпадають з інтересами їх матері. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалаї цієї справи відсутні.

Питання про варіанти розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , відповідно до часток всіх співвласників ставилось для вирішення судом першої інстанції на експертизу у цій справі.

Однак, згідно із висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 571-17 від 11.09.2018 року (т.с. 2 а.с. 10-37), розрахувати варіанти розподілу земельної ділянки АДРЕСА_1 , відповідно до всіх часток всіх співвласників з урахуванням розташованого на ній самочинно побудованого об`єкту незавершеного будівництва з дотриманням вимог Державних будівельних норм та земельного законодавства, не надається за можливе.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема позивачем за первісним позовом та її представником апеляційному суду не надані.

Крім того, на виконання вимог ст.. 12 ч. 5 п. 2 ЦПК України апеляційний суд сприяв врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами в апеляційному суді.

Однак, на запитання апеляційного суду у судовому засіданні 23 жовтня 2019 року учасники цієї справи зазначали, що примирення сторін у цій справі та укладення будь-якої угоди у цій справі є неможливим.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н., не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2006 р.н., та ОСОБА_3 , 2009 р.н, у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок неповнолітньої ОСОБА_1 , 2005 р.н., інтереси якої у цій справі представляє законний представник (мати) ОСОБА_4 , будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 25.10.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кочеткова І.В.