Справа № 361/7485/19
Провадження № 2/361/3751/19
У Х В А Л А

25 жовтня 2019 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньова Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області про зняття арешту з майна,

встановив:

Позов подано в порядку цивільного провадження, з посиланням на норми ЦПК України, тобто як цивільний, тому питання про відкриття провадження у справі вирішується судом за правилами ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства. Абзац другий: Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно ст.20 ЦПК не допускається об?єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлене законом.

Згідно ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах, зокрема, п.1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів встановлено інший порядок судового провадження; п.7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині диспуту до публічної інформації. Частиною 2 ст.19 КАС передбачено випадки, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Крім того, згідно ч.3 ст.19 КАСУ адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого , ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у цивільній праві за даною позовної заявою, суд виходить з наступного:

З системного аналізу норм процесуального закону, що регулює розмежування цивільного і адміністративного судочинства, слід дійти висновку, що спір фізичної особи з іншим учасником цивільного правовідношення (у сфері приватно-правовій) розглядається у порядку цивільного судочинства, а спір між фізичною особою з суб`єктом владних повноважень, що виник у сфері публічно правовій, розглядається в порядку адміністративного судочинства. При цьому слід враховувати, що головною ознакою цивільного (приватно-правового) спору є рівність сторін правовідношення, що передбачає наявність і них взаємних прав та обов`язків, які кореспондують один одному і від зміни обсягу яких у однієї сторони відбувається відповідна зміна таких прав та обов`язків у другої сторони правовідношення. Натомість головної ознакою адміністративного спору є нерівність учасників такого правовідношення, в якому одна сторона є залежною від рішень та дій другої сторони, наділеної владними повноваженнями щодо вчинення актів індивідуальної дії на власний розсуд у відповідності до своїх владних повноважень (в тому числі делегованих такому суб`єкту державою), і відповідно у такому публічно-правовому правовідношенні права та обов`язки його учасників не є взаємно пов`язаними та кореспондуючими один одному.

В позовній заяві позивач просить зняти арешт з належного спадкодавцю нерухомого майна, накладений Броварською міською державною нотаріальною конторою 26.07.2007р., реєстраційний номер 79910. Позовна заява вмотивована тим, що позивач звернувся до відповідача за прийняттям спадщини після батька ОСОБА_2 , але у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, належний спадкодавцю, нотаріус відмовив, пославшись на наявність вказаного обтяження успадкованого ним нерухомого майна у державному реєстрі обтяжень. У зв`язку з цим позивач звернувся до нотаріальної контори за отриманням інформації про підстави обтяження і підстави внесення запису про обтяження до державного реєстру обтяжень, але нотаріус відмовив у видачі позивачу (на запит його адвоката) такої інформації з посиланням на ст.8 закону «Про нотаріат» (на вимогу щодо збереження нотаріусом нотаріальної таємниці). Таким чином, в даній позовній заяві не оспорюється відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної з видачею свідоцтва про право на спадщину, а позов заявлено з приводу реєстраційного запису про обтяження спадкового майна.

За змістом позову між позивачем і вказаним ним відповідачем не існує цивільного спору (як в частині, що стосується накладення арешту чи зняття арешту, так і в частині надання чи відмови нотаріуса у наданні інформації з приводу підстав накладення обтяження).

Дана позовна заява не містить жодної позовної вимоги, яка б була пред`явлена вказаному відповідачу саме як носію цивільних прав та обов`язків у відносинах з позивачем.

Дана позовна заява не містить позовних вимог цивільного характеру і вимог до відповідачів, які б знаходились у приватно-правових цивільних правовідносинах з позивачем.

Даний позов не є позовом власника майна про звільнення майна з-під арешту, який може бути подано сторонньою особою (не стороною виконавчого провадження), який може бути пред`явлений до боржника і стягувача, і який міг би розглядатись в порядку цивільного судочинства.

З заявленого позову та зазначених підстав вбачається, що позов пред`явлений до суб`єкта владних повноважень, яким є нотаріус при здійсненні ним делегованих йому державою функцій державного реєстратора (делеговане повноваження по наповненню державного реєстру відомостями щодо обтяжень об`єктів нерухомого майна). Дії нотаріуса, пов`язані з внесенням записів до реєстру обтяжень в порядку наповнення державного реєстру не є нотаріальною дією, а є реєстраційною дією. При внесенні до державного реєстру відомостей про обтяження (арешт будинку спадкодавця) нотаріус діяв як реєстратор і відповідно як суб`єкт владних повноважень. Тому оспорювання такої дії (рішення реєстратора) не є цивільним приватно-правовим правовідношенням між позивачем і вказаним ним відповідачем. Дане правовідношення позивача з нотаріальною конторою (нотаріусом) є суто адміністративним, що виникло і існує у сфері публічно-правовій. Відповідно позов, пред`явлений до суб`єкта владних повноважень з приводу реєстраційного запису про арешт майна є адміністративним, а не цивільним. Так само надання відомостей з реєстру та щодо вчинення певної реєстраційної дії не є вчинення нотаріусом нотаріальної дії, оскільки при вчиненні таких дій нотаріус діє як державний реєстратор.

Таким чином, даний конкретний позов, заявлений позивачем до вказаного позивачем відповідача - суб`єкта владних повноважень, у сфері здійснення реєстраційних дій, тобто у публічно-правовій сфері за обома ознаками: за суб`єктним складом і за характером правовідносин, у яких виник спір, - даний позов має ознаки адміністративного позову, який не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, а віднесений до адміністративної юрисдикції, і тому відсутні підстави для відкриття провадження у цивільній справі за даним позовом, з зазначеним у ньому відповідачем і з заявленими позовними вимогами.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у цивільній справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачу слід визначитись з способом захисту порушеного права, і в залежності від цього звернутись до адміністративного суду у разі оспорювання (оскарження) дій нотаріуса чи іншого суб`єкта владних повноважень у публічно правовій сфері ( зокрема, у сфері здійснення реєстраційних функцій, надання публічної інформації, тощо), або в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача (відповідачів) як до сторони у приватно-правовому спорі, визначивши спосіб захисту у відповідності до меж цивільної юрисдикції; або в залежності від підстав обтяження дане питання вирішити у іншому, встановленому законом спеціальному порядку (на кшталт ст.447, ст.158 ЦПК України чи відповідних норм КАСУ та КПКУ).

Підстав для залишення позову без руху суд не вбачає.

Щодо клопотання позивача про витребування від нотаріуса певної інформації, що стосується реєстраційного запису про обтяження, то таке клопотання , виходячи з його змісту, та з урахуванням відмови у відкритті провадження у справі, - не розглядається. Підстав для розгляду даного клопотання в порядку забезпечення доказів, враховуючи зміст клопотання та порядко його подання, суд також не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області про зняття арешту з майна.

Строк подання апеляційної скарги на ухвалу - 15 днів з дня складення. У разі невручення ухвали в день складення позивач має право на поновлення строку оскарження , якщо подасть апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали. Скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо або згідно п.15.5 перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції, що ухвалив дане рішення.

Суддя Т.В. Селезньова