КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №359/314/19

провадження № 22-ц/824/13348/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Богдан І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 16100,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та аліменти на її користь в розмірі 30000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожитого мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що разом з відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом з нею. Від дня народження дитини відповідач не приймав ніякої участі у вихованні, утримані, та розвитку дитини.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 січня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання в твердій сумі 1467 гривень щомісячно, починаючи з 14 січня 2019 року та до досягнення дитиною трьох років - до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просила апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення в частині розміру аліментів на утримання дитини та матері до досягнення дитиною трирічного віку змінити, збільшивши розмір стягуваних аліментів.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції виходив із розміру його заробітної плати, без урахування положення статті 182 Сімейного кодексу України, зокрема наявності витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, та платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник служби у справах дітей Бориспільської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомляв.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із частиною 2 статті 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 3 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 з 26 червня 2004 року, від вказаного шлюбу відповідач має дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що у період з 2014 по 2018 рік він проживав однією сім`єю без укладення шлюбуіз позивачкою, за цей період у них народилась дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після припинення спільного проживання із позивачкою, відповідач продовжує проживати із ОСОБА_4 , шлюб із якою розірвано не було.

Оскільки на час звернення до суду позивач та відповідач спільно не проживають, дитина проживає разом з матір`ю, а відповідач допомоги на утримання дитини не надає, витрат по утриманню дитини не несе, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі 16 100 грн на утримання дитини та 30 000 грн на утримання матері до досягнення дитиною трьох років.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із встановлених судом обставин, а саме, заробітної плати відповідача, наявності у нього іншої дитини, також наявності додаткового доходу у платника аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями норм статей 180, 181, 184 СК України передбачено, що право на стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, і право вибору способу виконання обов`язку щодо утримування дитини належить виключно останньому.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У доводах апеляційної скарги позивачка вважає визначений судом розмір аліментів, присуджений до стягнення з відповідача таким, що встановлений без врахування витрат платника аліментів на придбання майна, оплату послуг адвоката, витрат на виконання умов договорів оренди щодо сплати орендних платежів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, що свідчить про можливість виконання відповідачем обов`язку по сплаті аліментів на утримання її та їхньої дитини у заявленому нею розмірі.

Колегія суддів апеляційного суду не може визнати обґрунтованими вказані доводи апеляційної скарги враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та позивачем не спростовано, що відповідач отримує заробітну плату та перебуває у трудових відносинах із ПАТ «Київська будівельна компанія «Київбудком» та його посадовий оклад становить 4260 грн на місяць.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, судом при визначенні розміру аліментів було враховано обставини, які свідчать про наявність у платника аліментів додаткових доходів. При вирішенні цього спору судом також було надано оцінку розрахунку позивачки, яким вона обґрунтовувала потребу у стягненні з відповідача заявленого у позові розміру аліментів.

Таким чином, відповідні доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, указаним позивачем обставинам суд надав правову оцінку, підстави для переоцінки яких судом апеляційної інстанції відсутні.

Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права та невірне застосування судом норм матеріального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба