Ухвала

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 717/1807/18

провадження № 61-18315ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_3 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (далі - ТОВ «Український лізинговий фонд»), Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО»), Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі - ПрАТ «СК «УНІКА»), Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ «ТАСКОМБАНК), про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позов обґрунтовано тим, що 15 березня 2017 року о 19 годині 05 хвилин на автомобільній дорозі «Житомир-Чернівці» сталася ДТП за участю ОСОБА_3 , яка керуючи автомобілем марки «AUDI ALLROAD», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху України, виїхала на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення із автомобілем марки «RENAULT DUSTER», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач. У результаті ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 19 серпня 2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні вказаної ДТП.

ОСОБА_1 володів та керував автомобілем марки «RENAULT DUSTER», державний номерний знак НОМЕР_2 , на підставі договору фінансового лізингу від 29 жовтня 2014 року № 3295-01/10/14-Н, укладеним між ним та ТОВ «Український лізинговий фонд», яке є власником автомобілю, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди у розмірі 173 055,00 грн та моральної шкоди, розмір якої оцінив у 10 000,00 грн.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 173 055,30 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди та 7 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Приймаючи указане рішення суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог в частині майнової шкоди. Задовольняючи частково вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку із пошкодження його автомобіля, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, ступінь вини відповідача та з урахуванням вимог розумності і справедливості

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 20 045,83 грн.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що власник пошкодженого автомобіля «RENAULT DUSTER» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким на момент ДТП було ТОВ «Український лізинговий фонд», скористався своїм правом на звернення до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування в рахунок відшкодування заподіяної йому шкоди, у зв`язку з чим позовна вимога позивача про відшкодування такої шкоди є безпідставною.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у жовтні 2019 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у вищевказаній справі. У скарзі заявник просить, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржуване рішення скасувати та залишити в силі рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2019 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової шкоди у розмірі 173 055,30 грн та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн, що у сумі є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПКУкраїни справа є малозначною.

Посилання заявника на те, що справа має виняткове значення та становить значний суспільний інтерес з огляду на те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості вплинути на результат проведених експертних оцінок, не є достатньою підставою для відкриття касаційного оскарження.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков