ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/298/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 304090000 Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Гудзенко В.Л., по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 червня 2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 11 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач свої умови виконав та надав кредит.

Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав належним чином, у зв`язку з чим станом на 16 жовтня 2018 року утворилась заборгованість , яка становить 268 574 грн. 79 коп., з яких 10 109 грн. 86 коп. тіло кредиту; 253 725 грн. 25 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 4 739 грн. 68 коп. заборгованість за пенею та комісією.

Поскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, тому банк на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, тому заборгованість становить 116 489 грн. 98 коп., яка складається з наступного: 10 109 грн. 86 коп. - заборгованість за кредитом; 106 380 грн. 12 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом з 14 червня 2013 року по 02 жовтня 2017 року.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк».

На підставі наведеного АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 116 489 грн. 98 коп. та судові витрати у розмірі 1 762 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне, винесене з порушенням норм процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, а по справі ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вирішуючи питання про застосування строку позовної давності не визначився з початком її перебігу, поскільки без становлення обставин щодо обов`язку відповідачем погашення кредиту у повному розмірі, не пізніше останнього місяця, указаного на платіжній картці, неможливо визначити початок перебігу позовної давності, передбачений ст. 253 ЦК України та його переривання, а від вирішення питання про сплив позовної давності до основної вимоги залежить і вирішення питання про сплив такої і до додаткових вимог.

Відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на адресу апеляційного суду не надходив.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 14 червня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 11 400 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

Кредитний договір укладено шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої останній погодився, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконував, в результаті чого, станом на 16 жовтня 2018 року, утворилась заборгованість в розмірі 268 574 грн. 79 коп., яка складається з наступного: 10 109 грн. 86 коп. - заборгованість за кредитом, 253 752 грн. 25 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 739 грн. 68 коп. - заборгованість за пенею та комісією.

Поскільки банк може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, тому заборгованість згідно наданого суду розрахунку станом на 16 жовтня 2018 року становить 116 489 грн. 98 коп., яка складається з наступного: 10 109 грн. 86 коп. - заборгованість за кредитом; 106 380 грн. 12 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом з 14 червня 2013 року по 02 жовтня 2017 року.

Також судом встановлено, що відповідачем у суді першої інстанції заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку із пропуском строків позовної давності, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлена тривалість загальної позовної давності у три роки.

Згідно частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Правильно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції помилково вказав строк із 15 червня 2015 року.

Із наданого розрахунку заборгованості за договором б/н від 14 червня 2013 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 , станом на 16 жовтня 2018 року вбачається, що останньою датою суми погашення за наданим кредитом 24 липня 2014 року в розмірі 1 000 грн., а сума в розмірі 60 грн. 32 коп. не є платежем по кредитному договору, а тому строк починається з 24 липня 2014 року. Докази про сплату відповідачем 60 грн. 32 коп. в добровільному порядку суду не надано.

Враховуючи, що відповідачем здійснено сплату по кредитному договору 24 липня 2014 року, а із позовом банк звернувся 21 листопада 2018 року, тобто більше ніж через три роки після здійснення відповідачем останнього платежу та враховуючи клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Посилання банку в апеляційній скарзі на те, що суд не визначився з початком її перебігу, оскільки відповідачем була перевипущена кредитна картка НОМЕР_1 із терміном дії до 05/2017 року на кредитну карту 5168 НОМЕР_2 із терміном дії до 07/2017 року не варте уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо перевипуску картки відповідачем.

Крім того, до позовної заяви банком було надано суду копію лише анкети-заяви №б/н від 14 червня 2013 року про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та Правилах надання банківських послуг та розрахунок заборгованості за договором № б/н від 14 червня 2013 року, які були предметом розгляду судом першої інстанції. Інші докази, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі в матеріалах справи відсутні.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін з урахуванням мотивувальної частини постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: