Справа № 2/331/37/19
18 березня 2019 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді Антоненко М.В.,
при секретарі Андрієнко С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Центрального обєднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої пенсії,-
Позивач ОСОБА_2 об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої пенсії.
В обґрунтування вимог зазначено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку як отримувач пенсії за вислугу років в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 07.02.2011 року, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В квітні 2013 р. відповідач працевлаштувався та несвоєчасно повідомив орган Пенсійного фонду про роботу за спеціальністю (працівник охорони здоров*я)
При перевірки бази даних СПОВ та АСОПД з*ясовано, що відповідач працює на посаді, яка не дає законного права на отримання пенсії за вислугу років.
Тому у період з 01.04.2013р по 31.12.2016 р. відповідач отримував пенсію в розмірі, що йому була призначена відповідно до Закон України «Про пенсійне забезпечення», у звязку з чим утворилася переплата пенсії, у загальній сумі 861, 61 грн., яку було виявлено 14.12.2016 р.
Після чого згідно розпорядженням № 156057 від 14.12.2016р. пенсію приведено у відповідність і на даний час пенсія пенсіонера припинена відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки відповідно до п. 2 ст. 42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідач не мала підстав для поновлення пенсії.
Крім того, ст. 50 Закону №1058 законодавство надало можливість добровільного повернення виниклої переплати пенсії.
15.12.2016 р. позивачем на адресу відповідача був направлений лист № б/н про добровільне повернення зазначеної переплати пенсії, але у добровільному порядку повертати відмовився (не з*явився)
Згідно ч. 2 п. 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. №6-4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 р. за №374/7695 (надалі - Порядок), переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.
Ст. 50 Закону №1058-IV чітко закріплене право стягнення органами Пенсійного фонду України сум пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку.
Оскільки, відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення, заборгованість перед Пенсійним фондом України є заборгованістю перед державою. Таким чином, безпідставно набута позивачем пенсія понад розмір, визначений законодавством, фактично, є завданням майнової шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України
За таких обставин, заборгованість про стягнення якої просить позивач фактично є матеріальною шкодою, що завдана відповідачем, а тому доцільно до даних правовідносин застосовувати строки стягнення шкоди, передбачені Цивільним кодексом України.
Стаття 257 ЦК України, встановлює позовну давність тривалістю у три роки.
Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
Отже, оскільки, до теперішнього часу сума переплати пенсії не повернута, у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди.
За змістом ст.177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктами цивільних прав.
Отримавши пенсію відповідач набув право власності на неї, та йому як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження.
Отже, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття відповідачем права власності на виплачену позивачем пенсію та стягнення цієї суми з відповідача, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий характер, а не публічний характер, а відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року №21-2209а15.
З огляду на викладене, вказаний спір не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, а справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 26.03.2018 року на 14 год. 00 хв.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 10.08.2018 року на 11 год. 00 хв.
В судове засідання представник позивача не з*явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з*явилася. Про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Причину неявки суду не сповістила. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутності.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 перебуває на обліку як отримувач пенсії за вислугу років в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 07.02.2011 року, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В квітні 2013 р. ОСОБА_3 працевлаштувалася та несвоєчасно повідомила орган Пенсійного фонду про роботу за спеціальністю (працівник охорони здоров*я)
При перевірки бази даних СПОВ та АСОПД з*ясовано, що ОСОБА_3 працює на посаді, яка не дає законного права на отримання пенсії за вислугу років.
Тому у період з 01.04.2013р по 31.12.2016 р. відповідач отримував пенсію в розмірі, що йому була призначена відповідно до Закон України «Про пенсійне забезпечення», у звязку з чим утворилася переплата пенсії, у загальній сумі 861, 61 грн., яку було виявлено 14.12.2016 р.
Згідно розпорядженням № 156057 від 14.12.2016 р. пенсію приведено у відповідність і на даний час пенсія пенсіонера припинена відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки відповідно до п. 2 ст. 42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідач не мала підстав для поновлення пенсії.
Крім того, ст. 50 Закону №1058 законодавство надало можливість добровільного повернення виниклої переплати пенсії.
У звязку з чим 15.12.2016 р. позивачем на адресу відповідача був направлений лист № б/н про добровільне повернення зазначеної переплати пенсії, але у добровільному порядку повертати відмовився (не з*явився).
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами глави 83 ЦК України, яка визначає загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6- 91цс14)
Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Чинним законодавством встановлено спеціальний порядок стягнення надмірно сплаченої пенсії. Так, згідно ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.
Згідно п.3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.
Відповідно п. 4 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 №25-3), суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
Як вбачається з матеріалів справи надмірна сплата пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2013р по 31.12.2016 р. в сумі 861, 61 грн. відбулася з вини відповідача, оскільки остання несвоєчасно повідомила орган Пенсійного фонду про своє офіційне працевлаштування на роботу за спеціальністю (працівник охорони здоров*я).
Оцінюючи здобуті в судовому засіданні належні та допустимі докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, в звязку з чим позов слід задовольнити.
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 7, 10, 89, 258, 259, 263-265,279 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Центрального обєднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої пенсії задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до ті. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу. ХШ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: М.В. Антоненко