Номер провадження: 22-ц/813/2398/19
Номер справи місцевого суду: 497/859/18
Головуючий у першій інстанції Кодінцева С.В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 25 липня 2018 року (одноособово суддя Кодінцева С.В.) у цивільній справі за скаргоюпублічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії на постанову старшого державного виконавця Болградського районного відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області Желяскова О.С. від 19.03.2018 року про закінчення виконавчого провадження,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

18.05.2018 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії (далі-Банк) звернулось зі скаргою на рішення старшого державного виконавця Болградського районного відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області Желяскова О.С. (далі-старший держвиконавець ВДВС) і просило скасувати постанову старшого держвиконавця ВДВС від 19.03.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 50472203.

Скаргу обґрунтовано наступним.

На примусовому виконанні у Болградському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі-ВДВС) перебував виконавчий лист №497/605/15-ц, виданий Болградським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банка заборгованості у розмірі 4 377,42 гривень. 19.03.2018 року старший держивконаіець ВДВС прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження №50472203 з підстав п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку із фактичним виконанням у повному обсязі судового рішення згідно із виконавчим документом.

Банк вважає, що постанова від 19.03.2018 року є необґрунтованою та передчасною, у діях держвиконавця вбачається порушення п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Банк погоджується з тим, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01.04.2009 року з боржника на користь Банка стягнуто заборгованість по кредиту в сумі 4 377,42 гривень, проте, згідно із п.1.6.1.1 кредитного договору, відсотки за користування кредитом нараховуються на період з дня видачі кредиту та до моменту його повного погашення. На думку Банка, ухвалення судом рішення про стягнення боргу з боржника не зупиняє нарахування процентів та штрафних санкцій на суму боргу за договором.

Тому, станом на 14.05.2018 року, боржник має заборгованість по кредитному договору №474 у розмірі 9 138,22 гривен, з яких: 20,26 гривень строковий процентний борг, 2 386,21 гривень прострочений основний борг, 4 377,77 гривень прострочені проценти за користування кредитом, 842,52 гривень пеня за прострочений основний борг, 1 511,46 гривень пеня за прострочені проценти; Боржник ОСОБА_3 погашала заборгованість, однак внесені боржником кошти зараховані в рахунок погашення відсотків та основної суми боргу за кредитним договором, відповідно до порядку погашення кредиту, який встановлений п.1.7 кредитного договору №474. У зв'язку із наведеним, жодних виплат по виконавчому листу №497/605/15-ц не відбулось, а відтак відсутні підстави вважати, що внаслідок внесення боржником коштів в рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитним договором фактично у повному обсязі виконано рішення суду від 01.04.2009 року по справі №497/605/15-ц.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 25.07.2018 року у задоволені скарги Банку відмовлено.

Банк не погодився із ухвалою суду від 25.07.2018 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга представника Банка зазначає: відмовляючи у задоволенні скарги суд послався на те, що в матеріалах виконавчого провадження наявні квитанції про сплату ОСОБА_3 заборгованості на підставі рішенням суду в розмірі 4 475,00 гривень протягом 2016-2017 років і докази сплати боржником виконавчого збору в сумі 417,74 гривень; на думку суду ОСОБА_3 підтвердила відповідними доказами виконання судового рішення у повному обсязі, тому 19.03.2018 року держвиконавець ВДВС дійшов висновку про закриття виконавчого провадження №5047203 і таке рішення держвиконавця ВДВС прийнято відповідно до закону, в межах повноважень держвиконавця, а права Банка не порушені; рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01.04.2009 року з боржника на користь Банка стягнуто заборгованість по кредиту у розмірі 4377,42 гривень, а саме: 2288,25 гривень заборгованість по кредиту, 1934,74 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 154,43 гривень пеня по відсоткам; 11.03.2016 року держвиконавцем ВДВС відкрито виконавче провадження №50472203, а 25.12.2017 року боржник надала квитанції до ВДВС про сплату боргу на рахунок стягувача за кредитним договором №474 від 18.05.2006 року на загальну суду 4 475,00 гривень; 19.03.2018 р. старший держвиконавець ВДВС виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №50472203 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку із фактичним виконання рішення суду за виконавчим документом; Банк подав скаргу на дії старшого держвиконавця ВДВС і 05.05.2018 р. на вказану скаргу надійшло рішення заступника начальника управління з питань державної виконавчої служби за № 09.2-3036 про відмову у задоволенні скарги; відмовляючи в задоволенні скарги суд зазначив, що борг погашений у повному обсязі, що підтверджується квитанціями про внесення коштів на рахунок Банка по сплаті боргу за кредит № 474 від 18.05.2006 року; відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14.05.2018 р. загальна заборгованість по кредитному договору № 474 становить 9 138, 22 гривень, з яких: 20, 26 гривень строковий процентний борг, 2 386, 21 гривень прострочений основний борг, 4 377, 77 гривень прострочені проценти за користування кредитом, 842, 52 гривень пеня за прострочений основний борг, 1 511, 46 гривень пеня за прострочені проценти за користування кредитом; внесені боржником кошти зараховані у рахунок погашення відсотків та основної суми боргу за кредитним договором згідно порядку погашення кредиту, що встановлений п. 1. 7 кредитного договору № 474: прострочені проценти за користування кредитом (якщо прострочення буде мати місце), строкові проценти за користування кредитом, прострочена основна сума боргу за кредитом (якщо прострочення буде мати місце), строкова сума основного боргу за кредитом, пеня за непогашення в строк процентів (якщо непогашення буде мати місце), пеня за непогашення в строк основного боргу за кредитом (якщо непогашення буде мати місце); згідно із п. 1.6.1.1 кредитного договору, відсотки за користування кредитом нараховуються на період з дня видачі кредиту та до моменту його повного погашення, тобто ухвалення судом рішення про стягнення боргу із позичальника не зупиняє нарахування процентів та штрафних санкцій на суму боргу за договором; жодних сплат в рамках виконавчого провадження не відбулося; жодних платежів, які були б стягнуті державним виконавцем із боржника та направлені на рахунок стягувача не надходило; боржник сплачувала поточну кредитну заборгованість безпосередньо до Банка в рахунок погашення прострочених відсотків та тіла кредиту; тому відсутні підстави вважати, що внаслідок внесення боржником коштів в рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитним договором фактично виконано у повному обсязі рішення Болградського районного суду Одеської області від 01.04.2009 року у справі №497/605/15-ц.

Старший держвиконавець ВДВС і боржник ОСОБА_3 не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги виходив з того, що скарга є необґрунтованою (а.с.58,59).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Судові рішення, що набрали законної сили обов'язкові для усіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачений цим законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом (ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01.04.2009 року, яке набрало чинності, з боржника ОСОБА_3 на користь Банка стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 337,42 гривень і судові витрати у розмірі 81 гривні (а.с.8,9).

В період з квітня 2015 року по лютий 2016 року ОСОБА_3 добровільно сплатила 2 800 гривень заборгованості, яка стягнута на підставі заочного рішення суду від 01.04.2009 року за кредитним договором №474 від 18.05.2006 року, що підтверджується відповідними квитанціями.

11.03.2016 року Банк подав заяву до ВДВС про примусове виконання заочного рішення суду від 01.04.2009 року і 11.03.2016 року держвиконавцем ВДВС відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа №497/605/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банка 4 337,42 гривень (а.с.30).

18.10.2016 року держвиконавець ВДВС прийняв постанову про звернення стягнення на пенсію боржника (а.с.31).

Протягом березня 2016 року - грудня 2017 року боржник продовжувала погашати заборгованість на підставі заочного рішення суду від 01.04.2009 року за кредитним договором №474 від 18.05.2006 року і в цей період сплатила 1 975 гривень, що підтверджується квитанціями, тобто станом на грудень 2017 року боржник погасила заборгованість у розмірі 4 775 гривень (2 800+1 975, а.с.38-44,96-103).

Крім того, боржник 05.03.2018 року сплатила 417,74 гривень виконавчого збору (а.с.104).

19.03.2018 р. старший держвиконавець ВДВС виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №50472203 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із фактичним виконання рішення суду за виконавчим документом (а.с.46,47).

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність постанови старшого держвиконавця від 19.03.2018 року про закінчення виконавчого провадження.

Доводи представника Банка у скарзі про те, що: станом на 14.05.2018 р. загальна заборгованість по кредитному договору № 474 становить 9 138, 22 гривень, з яких: 20, 26 гривень строковий процентний борг, 2 386, 21 гривень прострочений основний борг, 4 377, 77 гривень прострочені проценти за користування кредитом, 842, 52 гривень пеня за прострочений основний борг, 1 511, 46 гривень пеня за прострочені проценти за користування кредитом; внесені боржником кошти зараховані у рахунок погашення відсотків та основної суми боргу за кредитним договором згідно порядку погашення кредиту, що встановлений п. 1. 7 кредитного договору № 474; боржник сплачувала поточну кредитну заборгованість безпосередньо до Банку в рахунок погашення прострочених відсотків та тіла кредиту, тому відсутні підстави вважати, що внаслідок внесення боржником коштів в рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитним договором фактично виконано у повному обсязі рішення Болградського районного суду Одеської області від 01.04.2009 року у справі №497/605/15-ц, - не заслуговують на увагу.

За змістом заочного рішення Болградського районного суду Одеської області від 01.04.2009 року, з боржника ОСОБА_3 на користь Банка стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 10.02.2009 року у розмірі 4 337,42 гривень, яка складалась: із заборгованості по кредиту у розмірі 2 288,25 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1 834,74 гривень і пені по відсоткам у розмірі 154,43 гривень (а.с.8,9).

Таким чином, на підставі заочного рішення суду від 01.04.2009 року, стягнуто заборгованість за кредитним договором №474 від 18.05.2008 року станом на 10.02.2009 року у розмірі 4 337,42 гривень + 81 гривня судового збору.

Боржник протягом 2015-2017 років погасила заборгованість за кредитним договором на підставі заочного рішення суду від 01.04.2009 року в розмірі 4 775 гривень.

Неправильне зарахування Банком грошових коштів на підставі квитанцій про погашення заборгованості за період з 2015 по 2017 роки не є підставою для ствердження про невиконання боржником заочного рішення суду від 01.04.2009 року.

При цьому, слід зазначити, що Банк фактично повторно намагається стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 2 386, 21 гривень, оскільки на підставі рішення суду стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 2 288,25 гривень.

Банк, у встановленому законом порядку, не позбавлений права ставити питання про стягнення процентів або неустойки у зв'язку із тривалим виконанням судового рішення.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк в особі філії - відхилити.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 25 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 15.04.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Л.М. Вадовська