Справа № 524/8893/18
Провадження №2/524/696/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі: головуючого - судді - Нестеренка С.Г., при секретарі Бельченко Н.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання малолітньої дитини та дружини,-
30 жовтня 2018 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 коштів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини доходу зі всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум на дітей відповідного віку, починаючи стягувати з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку до досягнення дитиною 3-х річного віку.
Вказувала, що з 21 листопада 2015 року перебуває відповідачем у шлюбних відносинах, відповідач матеріальної допомоги на дитину і сім'ю не надає.
Ухвалою судді від 26 листопада 2018 року було відкрито провадження у справі, визначено та залучено сторін у справі, призначено у порядку спрощеного позовного провадження судове засідання (а.с.15).
04 січня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву ОСОБА_1 в якому він просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_4 з необхідністю врахування його майнового стану (а.с. 29-30).
Позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності. Позивач позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач з позовом погодився частково, не заперечував проти сплати коштів на утримання дитини, просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на дружину.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Позивач і відповідач взяли шлюб 21 листопада 2015 року, який було зареєстровано у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис 1209.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство і мають різні бюджети.
Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-ох років, одержує матеріальну допомогу при народженні дитини. Відповідач працює та має стабільний заробіток.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно ч. 1 ст. 183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Позивач має право на одержання від відповідача коштів на своє утримання та утримання дитини, а відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу.
Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобовязання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоровя, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.
Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обовязок по утриманню дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною.
Відповідач не надав суду жодних належних і достовірних доказів про відсутність у нього можливості надавати позивачу такої матеріальної допомоги на утримання дитини і позивача.
Отже, суд, враховуючи наведені встановлені обставини, а також майновий стан відповідача, зокрема розмір його заробітної плати вважає, що позивач має право на одержання від відповідача коштів на своє утримання в розмірі 1/7 частини та утримання дитини, а відповідач зобов'язаний та має реальну фактичну можливість надавати таку допомогу у визначеному судом розмірі.
На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також враховуючи можливість надання належної і достатньої матеріальної допомоги відповідачем позивачеві на її утримання і на утримання дитини, недопущення погіршення матеріального становища позивача і малолітньої дитини та одночасно відповідача, що мають істотне значення, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.
Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на утримання малолітньої сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, та на утримання позивача у розмірі 1/7 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку, тобто до 22 лютого 2020 року, а також на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Крім того, суд враховує, що випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України щодо зменшення відсотку прожиткового мінімуму для дитини не встановлено.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. 84, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд
ОСОБА_5 Вячеславівни задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, та на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/7 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку до 22 лютого 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768, 40 грн. на користь держави.
Рішення в частині стягнення сум платежу за один місяць виконати негайно.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,
Відповідач: ОСОБА_2, 09 липня 1986, року народження, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили у випадку неподання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: