Єдиний унікальний номер 219/4488/17 Номер провадження 22-ц/804/879/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 219/4488/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", яке змінило найменування на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2017 року у складі судді Фролової Н.М., -

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ "Приватбанк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25 листопада 2013 року відповідач отримав кредит у сумі 9 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти, що відповідач свої зобовязання за договором не виконує, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 21 лютого 2017 року його заборгованість за кредитним договором складає 81 767,73 грн., з яких 7 748,63 грн. - заборгованість за кредитом; 66 454,51 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 194,70 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина) та 3 869,89 грн. (процентна складова), просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 зазначену заборгованість (а.с. 2 - 3).

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 листопада 2013 року у розмірі 74 203,14 грн., з яких заборгованість за кредитом - 7 748,63 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 66 454,51 грн.

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за пенею в розмірі 3 194,70 грн., штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 3 869,89 грн. (процентна складова) відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. (а.с. 60 - 62).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2019 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2017 року відмовлено (а.с. 92 - 95).

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить змінити рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2017 року в частині стягнення з нього заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 66454,51 грн., стягнути з нього заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 8 140,33 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно умов кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" місячна базова процентна ставка, яка нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік, складає 2,5%. Згідно розрахунку заборгованості позивач з01.09.2014 року нараховує йому проценти за місячною ставкою 2,9%, що становить 34,8% річних, з 01.04.2015 року - 3,6%, що становить 43,2% річних. Проте банк не повідомляв його про зміну порядку нарахування заборгованості по кредитному договору, а тому проценти за користування кредитом за період з 01 вересня 2014 року по 21 лютого 2017 року мають нараховуватися, виходячи з відсоткової ставки 2,5% на місяць та за його підрахунком складають 5 617,76 (7 748,63 грн. х 2,5% х 29 місяців). До 01 вересня 2014 року розмір нарахованих процентів, відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 16 лютого 2009 року наданому позивачем, становить 2 522,57 грн. З урахуванням зазначеного загальна сума заборгованості перед позивачем становить 15 888,95 грн., з яких заборгованість за кредитом - 7 748,63 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом до 01 вересня 2014 року - 2 522,57 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом з 01 вересня 2014 року по 21 лютого 2017 рік - 5 617,76 грн.

Визнає, що останній раз погашав кредит 25 липня 2014 року, після чого кредитною карткою не користувався (а.с. 99 - 102).

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до апеляційного суду електронною поштою 27 березня 2019 року, позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зазначає, що 25 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ПриватБанку із анкетою-заявою про приєднання до стандартних умов кредитування та в цей же день отримав кредитну карту 5168 7553 5357 9184 зі строком дії до 30 вересня 2017 року. Відповідач активно користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Щодо доводів апеляційної скарги про незгоду із підвищенням процентної ставки зазначає, що п. 1.1.3.2.3 ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг передбачена можливість проводити зміни ОСОБА_4 та інших умов договору. При цьому ОСОБА_3 зобовязаний здійснити інформування позичальника шляхом, передбаченим умовами договору.

Відповідно до п. 1.1.3.1.9 ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг ОСОБА_3 має право інформувати ОСОБА_5 про зміни умов кредитування, у тому числі збільшення процентної ставки, шляхом використання функції смс - повідомлень.

На виконання цих умов договору на телефон ОСОБА_1 були направлені інформаційні смс - повідомлення щодо збільшення розміру процентної ставки. Натомість відповідач не звертався до Банку із письмовою заявою про розірвання кредитного договору.

У разі врахування судом доводів апелянта повідомляє, що розрахунок апелянта не відповідає дійсності.

Порядок нарахування та сплати процентів передбачено п. 2.1.1.12.6, п. 2.1.1.12.6.3 ОСОБА_3, згідно яких за користування кредитом ОСОБА_3 нараховує проценти у розмірі встановленому Тарифами із розрахунку 360 календарних днів у році; проценти нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені кошти. Отже, за період з 01.09.2014 року по 21.02.2017 року з урахуванням процентної ставки 30% річних (без підвищень) проценти будуть складати 5 843,52 грн. (7 748,63 х 0,08333% х 905 днів прострочення, де 0,08333% - процентна ставка за 1 день). Заборгованість за процентами до 01.09.2014 року складає 2 522,57 грн. Отже, загальна заборгованість за процентами за первісно встановленою процентною ставкою за спірний період складає 8 366,09 грн. (а.с. 143).

Згідно наказу Міністерства фінансів України від 21 травня 2018 року № 519 "Про рішення акціонера публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" змінено тип банку з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство; у звязку із зміною типу банку затверджено нове найменування банку: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", скорочене найменування АТ КБ "Приватбанк".

У судове засідання апеляційного суду 27 березня 2019 року з'явилися відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі ордера серії ДН № 068814 від 05.03.2019 року (а.с. 121).

Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" у судове засідання не з'явився. Судова повістка - повідомлення про розгляд справи 27 березня 2019 року позивачем отримана 15 березня 2019 року. У відзиві на апеляційну скаргу від 27.03.2019 року представник позивача ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності юридичної особи від 01.08.2017 року (а.с. 146), просила розгляд справи 27 березня 2019 року провести без участі представника ПриватБанку (а.с. 143).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу 27 березня 2019 року у відсутність представника позивача АТ КБ "Приватбанк", явка якого у судове засідання обов'язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, а рішення суду в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом - змінити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 листопада 2013 року між банком та ОСОБА_1, як клієнтом, було укладено договір про надання банківських послуг, який складається з анкети - заяви позичальника ОСОБА_1про приєднання до ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Пам'ятки клієнта,ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Тарифів банку (а.с. 6).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, станом на 21 лютого 2017 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 74 203,14 грн., з яких заборгованість за кредитом - 7 748,63 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 66 454,51 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії, пені та штрафів, суд виходив з того, що з єдиного розрахунку комісії та пені убачається, що вимоги в цій частині стосуються саме пені. Підстави для стягнення пені у сумі 3 194,70 грн. та штрафів у розмірі 500,00 грн. та 3 869,89 грн., які нараховані відповідачу за тілом кредиту станом на 21 лютого 2017 року, відсутні, оскільки відповідач є громадянином України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р та від 02.12.2015 року № 1275-р м. Сіверськ Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і відповідно до ст. 2 Закону України від 02.09.2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року (а.с. 60 - 62).

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" уразі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення тіла кредиту у розмірі 7 748,63 грн., а також в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по пені, комісії та штрафів, сторонами не оскаржується.

Тобто, враховуючи, що рішення суду оскаржується лише відповідачем та лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом за кредитним договором № б/н від 25 листопада 2013 року у розмірі 66 454,51 грн., апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2017 року відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України лише в цій оскаржуваній частині.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 25 листопада 2013 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг № б/н, який складається з анкети - заяви позичальника ОСОБА_1про приєднання до ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Пам'ятки клієнта,ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Тарифів банку (а.с. 6).

Так, в анкеті-заяві про приєднання до ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25.11.2013 року відповідач ОСОБА_1 своїм підписом погодився з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6).

Згідно розділу 2.1.1 "Кредитні карти" ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг (далі ОСОБА_3) для надання послуг ОСОБА_3 видає ОСОБА_5, її вид визначений у Памятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої ОСОБА_5 та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в Заяві. Договір укладається строком на пять років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не відмовилася від договору, він продовжується на такий же термін (п. 2.1.1.2.1) (а.с. 8 - 31).

Відповідач ОСОБА_1 факт укладення договору та отримання кредитної картки визнає.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 ОСОБА_3 клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно доданих позивачем до позовної заяви ОСОБА_4 обслуговування кредитних карт "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" пільговий період складає 55 днів за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; обовязковий щомісячний платіж складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 року - 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості; базова процентна ставка на місяць (нараховується на залишок заборгованості) UAH - 2,5%, за тратами здійсненими з 01.09.2014 року - 2,9%, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року - 3,6% (а.с. 7).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 ОСОБА_3 клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 ОСОБА_3 у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту, у тому числі прострочених кредитах та овердрафту, оплату винагороди банку (а.с. 8 - 31).

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 1054 ЦК України.

Згідно із частиною 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, саме такий договір приєднання і був укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_1

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.11.2013 року, який доданий позивачем до позовної заяви, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 21 лютого 2017 року щодо оскаржуваної відповідачем частини судового рішення складає: заборгованість за кредитом 7 748,63 грн., заборгованість по процентам - 66 454,51 грн. (а.с. 4 - 5).

Відповідач заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7 748,63 грн. визнає і рішення суду в цій частині не оскаржує.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 66 454,51 грн., суд першої інстанції виходив з того, що вони є обгрунтованими.

Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно доданих позивачем до позовної заяви ОСОБА_4 обслуговування кредитних карт "Універсальна, 55 днів пільгового періоду " базова процентна ставка на місяць за користування кредитом (нараховується на залишок заборгованості) складає 2,5%, за тратами здійсненими з 01.09.2014 року - 2,9%, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року - 3,6% (а.с. 7).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.11.2013 року, який доданий позивачем до позовної заяви, відповідачу проценти за користування кредитними коштами нараховані, як на поточну заборгованість, так і на прострочену заборгованість, в період з 26 листопада 2013 року по 01 вересня 2014 року за ставкою 30% річних, тобто 2,5% на місяць, з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,80% річних, тобто 2,9% на місяць; з 01 квітня 2015 року по 21 лютого 2017 року - 43,20% річних, тобто 3,6% на місяць (а.с. 4-5).

Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 10561 ЦК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, починаючи з 01.10.2012 року) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. ОСОБА_3 договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Згідно частини 6 ст. 10561 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Встановлена відповідачу процентна ставка за користування кредитними коштами, виходячи зі змісту ст. 10561 ЦК України, змісту ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_4 банку, не є змінюваною процентною ставкою, оскільки ОСОБА_3 та Правила надання банківських послуг, ОСОБА_4 банку, що є невідємною частиною договору про надання банківських послуг, не містять порядку розрахунку змінюваної процентної ставки, погодженого сторонами індексу, які дозволяють точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом дії кредитного договору; ними не визначено максимального розміру збільшення процентної ставки.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 10561 ЦК.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно п. 1.1.3.2.3 ОСОБА_3 має право змінювати ОСОБА_4, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому ОСОБА_3, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів ОСОБА_3 не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) ОСОБА_3 залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно п. 1.1.1.91 ОСОБА_4 - це розмір винагороди за послуги банка, є невідємною частиною Договору.

Згідно п. 1.1.1.17 ОСОБА_4 Винагорода банку - це сума зобовязань власника платіжної картки з оплати за встановленими Банком тарифам: процентів за користування кредитом, в тому числі за користування простроченим кредитом та овердрафтом.

Згідно п. 1.1.3.1.9 ОСОБА_4 обовязком банку є не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у Заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи INTERNET-banking (Приват24) виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile-banking ОСОБА_3 надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Відповідно до п. 1.1.2.3 ОСОБА_4 отримання виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками є обовязком клієнта (а.с. 8 - 31).

Отже, Умовами та Правилами надання банківських послуг, які є частиною договору про надання банківських послуг, укладеного між сторонами, передбачений певний порядок зміни тарифів, зокрема, процентів за користування кредитними коштами.

Відповідач визнає, що кредит ним був отриманий під 30% річних, тобто місячна ставка за користування кредитними коштами складала 2,5% на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до наказу ПАТ КБ "ПриватБанк" № 906 СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року з 01 вересня 2014 року актуалізовані тарифи, зокрема, по карті "Універсальна": трати клієнтів до 01.09.2014 року - 2,5%, трати клієнтів з 01.09.2014 року - 2,9%; по всім тратам, які здійснені до 01.09.2014 року проценти будуть нараховуватися по старій ставці до повного погашення заборгованості по цим тратам (а.с. 83 - 84).

Відповідно до наказу ПАТ КБ "ПриватБанк" № 906 СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року з 01 квітня 2015 року змінені тарифи, зокрема, по карті "Універсальна": було - 2,9%, стало - 3,6% (а.с. 85 - 87).

Згідно доданих позивачем до позовної заяви ОСОБА_4 обслуговування кредитних карт "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" процентна ставка на місяць - 2,5%, за тратами здійсненими з 01.09.2014 року - 2,9%, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року - 3,6% (нараховується на залишок заборгованості) (а.с. 7).

Тобто, відповідно до ОСОБА_4 обслуговування кредитних карт та наказу ПАТ КБ "ПриватБанк" № 906 СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року підвищення процентної ставки з 01 вересня 2014 року стосувалося лише трат клієнтів з 01.09.2014 року. В наказі ПАТ КБ "ПриватБанк" № 906 СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року прямо зазначено, що по всім тратам, які здійснені до 01 вересня 2014 року, проценти будуть нараховуватися по старій ставці до повного погашення заборгованості по цим тратам (а.с. 83 - 84).

Поняття терміну "трата" в пункті 1.1.1 "Терміни та поняття" ОСОБА_4 відсутнє.

Академічний тлумачний словник (1970-1980) слово "трата" визначає як дію за значенням тратити; витрата (грошей), видаток, а слово "тратити" як витрачати, розтрачувати (гроші) (Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. ОСОБА_7. - К.: Наукова думка, 1970-1980).

Згідно розрахунку заборгованості, який позивачем додано до позовної заяви, останнє погашення за кредитним договором відповідачем здійснено 16 квітня 2014 року, після якого станом на 30 квітня 2014 року у відповідача утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 7 748,63 грн., в тому числі поточна заборгованість - 7 461,22 грн., прострочена - 286,41 грн., яка в період з 01 травня 2014 року по 21 лютого 2017 року не змінювалася (а.с. 4-5), тобто будь-які трати відповідачем після 30 квітня 2014 року, в тому числі після 01 вересня 2014 року, за кредитною картою не здійснювалися.

Оскільки позивачем не доведено здійснення відповідачем трат за карткою з 01 вересня 2014 року та з 01 квітня 2015 року, підстави для нарахування відповідачу з 01 вересня 2014 року процентів за користування кредитом у розмірі 2,9% на місяць (34,80% на рік), з 01 квітня 2015 року - 3,6% на місяць (43,20% на рік) відсутні.

Такий висновок апеляційного суду відповідає позиції позивача, яка викладена у відзиві на заяву про перегляд заочного рішення від 29.01.2019 року, де зазначено, що "підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність відсоткової ставки по вже наявній кредитній заборгованості"(а.с. 80 - 82).

Отже, при розрахунку заборгованості відповідача за процентами за весь період користування кредитними коштами слід виходити з первинно встановленої у договорі процентної ставки 2,5% на місяць (30,00% річних), про що обгрунтовано зазначає відповідач в апеляційній скарзі. Зазначене судом першої інстанції не враховано та призвело до неправильного висновку про обгрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 66 454,51 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 ОСОБА_4 за користування Кредитом та ОСОБА_8 нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а.с. 8-31).

Згідно п. 1.1.1.45 ОСОБА_4 Кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - це розмір грошових коштів, наданих Банком ОСОБА_5 на строк, обумовлений в Договорі, на умовах платності та повернення (а.с. 9-32).

Тобто, відповідно до п. 2.1.1.12.6 ОСОБА_4 проценти за користування Кредитом нараховуються за фактично витрачені в рахунок Кредиту кошти, що відповідає нормі частини 1 ст. 1048 ЦК України щодо одержання від позичальника процентів саме від суми позики.

Згідно розрахунку позивача станом на 30.04.2014 року, коли у відповідача утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 7 748,63 грн., заборгованість за процентами складала 615,36 грн. (а.с. 4 - 5).

Після 30 квітня 2014 року відповідач заборгованість за кредитом не погашав та проценти за користування кредитом не сплачував, що ним визнається.

Враховуючи, що процентна ставка за користування кредитними коштами складає 30% на рік, ОСОБА_8 нараховує проценти з розрахунку 360 календарних днів на рік, проценти за період з 01 травня 2014 року по 21 лютого 2017 року (включно) складають 6 637,99 грн. (7 748,63 грн. х 30,00% : 360 днів х 1 028 днів, де 7 748,63 грн. - заборгованість за тілом кредиту (залишок заборгованості); 360 днів - кількість днів, виходячи з якої нараховуються проценти за користування кредитом відповідно до п. 2.1.1.12.6 ОСОБА_4; 1 028 днів - кількість днів користування кредитом за період з 01 травня 2014 року по 21 лютого 2017 року включно; 30,00% - річна процентна ставка). Такий розрахунок апеляційного суду узгоджується з розрахунком наведеним представником позивача в апеляційній скарзі, який виходив з денної процентної ставки 0,08333% (7 748,63 грн. х 0,08333% х 1 028 = 6 637,73). Різниця у 0,26 грн. при застосуванні річної та денної процентної ставки повязана з арифметичними похибками при округленні обчислених сум.

Отже, заборгованість відповідача за процентами за період користування кредитом з 26 листопада 2013 року станом на 21 лютого 2017 року складає 7 253,35 грн. (615,36 грн. + 6 637,99 грн., де 615,36 грн. - заборгованість за процентами станом на 30.04.2014 року; 6 637,99 грн. - заборгованість за процентами за період з 01.05.2014 року по 21.02.2017 року), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" умотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З розрахунку, який доданий позивачем до позовної заяви, не можливо встановити порядок нарахування процентів за користування кредитом (формулу нарахування процентів), з якого виходив позивач.

Позивачем не надано суду доказів, що розмір заборгованості за процентами станом на 21.02.2017 року складає 66 454,51 грн.

Розрахунок, який доданий позивачем до позовної заяви, починаючи з 01 травня 2014 року, не відповідає умовам укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг. Так, наприклад, проценти за 1 день користування кредитними коштами на залишок заборгованості 7 461,22 грн. (поточна заборгованість) складають 6,22 грн. (7 461,22 грн. х 0,08333%). Проте згідно розрахунку позивача відповідачу за 1 день користування кредитом у розмірі 7 461,22 грн. (поточна заборгованість) нараховано проценти, зокрема, 01 травня 2014 року - 12,85 грн., 02 червня 2014 року - 13,23 грн., 31 липня 2014 року - 13,10 грн. грн., тобто вдвічі більше.

Доводи апеляційної скарги відповідача про невідповідність висновку суду першої інстанції щодо розміру заборгованості за процентами за користування кредитом обставинам справи є обгрунтованими. Суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про розмір заборгованості за процентами за користування кредитом.

Відповідно до пунктів 1-3 частини 1 ст. 376 ЦПК України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 66 454,51 грн. підлягає зміні, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом за кредитним договором № б/н від 25 листопада 2013 року за період з 26 листопада 2013 року по 21 лютого 2017 року в розмірі 7 253,35 грн.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. (а.с. 1), що відповідає встановленому п/п 1 пункту 1 частини 2, частини 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір".

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача і відповідно про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, а саме, у розмірі 7 253,35 грн., загальна сума задоволених позовних вимог з урахуванням неоспорюваної відповідачем заборгованості за тілом кредиту 7 748,63 грн. складає 15 001,98 грн., витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 293,55 грн. (з позовних вимог у розмірі 81 767,73 грн. сплачено судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., задоволено позовні вимоги у розмірі 15 001,98 грн.) підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача.

З апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 2 400,00 грн. (817,67 + 1 582,33)(а.с. 98, а.с. 106, а.с. 112, а.с. 113).

Враховуючи, що оспорювана відповідачем сума складала 66 454,51 грн., апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача та стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 7 253,35 грн., у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог відповідача у сумі 2 138,05 грн. (з оспорюваної суми 66 454,51 грн. сплачено судовий збір у розмірі 2 400,00 грн., задоволено вимоги відповідача на суму 59 201,16 грн. (66 454,51 - 7 253,35).

Відповідно до частини 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що витрати по сплаті судового збору у розмірі 293,55 грн. у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції підлягають компенсації позивачу відповідачем, а судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 138,05 грн. у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції підлягають компенсації відповідачу позивачем, з позивача на користь відповідача слід стягнути різницю, яка складає 1 844,50 грн. (2 138,05 - 293,55).

Відомостей про інші судові витрати, повязані з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанції, сторони не надали.

Відповідно до п. 1 частини 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, оскільки ціна позову складає 81 767,73 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року, в якому позивачем була подана позовна заява. Відповідно до ст. 7 Закону України від 21.12.2016 року № 1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2017 року встановлено у розмірі 1 600 гривень.

Отже, відповідно до п. 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду у цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 66 454 гривні 51 коп. та судового збору у розмірі 1 600 гривень 00 коп. змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д) заборгованість за процентами за користування кредитом за кредитним договором № б/н від 25 листопада 2013 року за період з 26 листопада 2013 року по 21 лютого 2017 року в розмірі 7 253 (сім тисяч двісті пятдесят три) гривні 35 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) різницю у судових витратах по сплаті судового збору у розмірі 1 844 (одна тисяча вісімсот сорок чотири) гривні 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: О.В. Агєєв

ОСОБА_9

Повне судове рішення складено 28 березня 2019 року.

Головуючий суддя : Л.І. Соломаха