Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Справа № 142/1149/18

Провадження№ 2/142/132/19

27 березня 2019 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Щерби Н. Л.,

за участю секретаря судового засідання Косован О. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Піщанка Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна: житлового будинку АДРЕСА_1, вартістю 34005,00 гривень, а також земельної ділянки на якій він розташований для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га у межах згідно з планом, вартістю 12300,00 гривень, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться в АДРЕСА_1, укладний між ним як покупцем, та ОСОБА_2 як продавцем.

Свої вимоги мотивує тим, що між ним та ОСОБА_2 02 червня 2014 року було укладено усний договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1, вартістю 34005,00 гривень, а також земельної ділянки на якій він розташований для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га у межах згідно з планом, вартістю 12300,00 гривень, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Суттєвими умовами даного договору була повна оплата за будинок та земельну ділянку в розмірі 1400,00 доларів США, що еквівалетно складало 19600,00 гривень та наступний розподіл витрат, пов'язаних з нотаріальним посвідченням договору купівілі-продажу та реєстрацію права власності. Він, як покупець, виконав умови усного договору, сплатив вказані суми коштів готівковковими коштами продацю ОСОБА_2 Відповідач свого зобов'язання щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна не виконала, від відвідування нотаріальної контори ухиляється, посилаючись на значну зайнятість та інші причини. Позивач вказує, що він неодноразово намагався змусити відповідача прибути до нотаріальної контори для укладення договору, ним було замовлено та оплачено висновок про вартість будинку та земельної ділянки та інші документи необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу згідно з переліком наданим нотаріусом, проте відповідач з'явитися для нотаріальної контори відмовилася. Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 умисно ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна та продовжує залишатися його власником, а тому для захисту своїх прав він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.На підставі ст. 120, ст. 125 ЗК України, вказуючи, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням прав власності на зведені на земельній ділянці об'єкти, враховуючи, що зі смертю продавця - власника об'єктів нерухомості втрачено будь-яку можливість для нотаріального посвідчення укладеного договору, з метою захисту своїх майнових прав та інтересів, позивач просить суд його позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Близнюк В. В. в судове засідання не з'явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, та про підтримання вимог, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося

Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 червня 2014 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 1400,00 доларів США за продаж будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою АДРЕСА_1, про що в присутності свідків надала відповідну розписку.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27249377 від 08 вересня 2010 року, наданого Комунальним підприємством "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_2 являється власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВМТ № 721955, виданого державним нотаріусом Піщанької державної нотаріальної контори 01 червня 2010 року за реєстровим номером 459.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 27207133 від 24 вересня 2014 року, та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27207534, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до довідки Рудницької селищної ради Піщанського району Вінницької області № 641 від 24 листопада 2017 року, в житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, неповнолітні та малолітні діти, недієздатні та обмежено дієздатні особи не зареєстровані та не проживають.

Зазначене підтверджується : копією розписки ОСОБА_2 від 02 червня 2014 року (а.с.12), копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 (а.с.13-15, 19), копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 червня 2010 року (а.с.16-17), копією витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно (а.с.18), копією звіту про незалежну оцінку житлового будинку (а.с.20,21), копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 27207133 від 24 вересня 2014 року (а.с.22), копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну дялнку № НВ-017 (а.с.23-25), копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 27207534 (а.с.26), копією звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.27, 28), довідкою виконавчого комітету Рудницької селищної ради Піщанського району Вінницької області № 641 від 24 листопада 2017 року (а.с.29), ордером (а.с.2).

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору купівлі-продажу є найменування майна, що продається, та його ціна.

Сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме: позивач сплатив кошти за об'єкти нерухомості - житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, а відповідач передав позивачу документи, що підтверджують право власності на вказаний будинок та земельні ділянки, на яких він знаходиться.

У відповідності зіч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до статті 1 протоколу 1 Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном.

Поняття "майна" включає в себе в тому числі і будинок (рішення ЄСПЛ від 23.09.1982р. у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції").

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 06 вересня 2017 року в цивільній справі № 6-1288цс17, однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Згідно положень ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України повязується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації», а відтак положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу було укладено 02 червня 2014 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11 лютого 2010 року N 1878-VI, яким державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомого майна скасовано.

Оскільки відповідач по справі відмовляється від нотаріального посвідчення договору, зважаючи на те, що на час укладення договору між сторонами він не підлягав державній реєстрації, а також враховуючи що позивач має непорушне право на мирне володіння своїм майном, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими. Ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу порушують права позивача, у зв'язку із тим, що він не може здійснити реєстрацію права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, земельню ділянку, які набув на підставі усного договору купівлі-продажу та не може вільно розпоряджатися належним йому майном.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що сторонами були виконані усі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, а також те, що майно було правомірно придбано позивачем, беручи до уваги, що відповідач по справі відмовляється від нотаріального посвідчення договору, зважаючи на те, що на час укладення договору між сторонами він не підлягав державній реєстрації, а також враховуючи що позивач має непорушне право на мирне володіння своїм майном, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у зв'язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб.

Керуючись ст. ст. 209, 220, 328,334, 377, 638, 655, 657 ЦК Україна, ст. 120 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 209, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Прийняти визнання позову відповідачами.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки- задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна: житлового будинку загальною площею 54,0 кв. м., житловою площею 34,0 кв. м., загальною вартістю 34005,00 гривень, який розташований в АДРЕСА_1, а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), площею 0,15 га, вартістю 12300,00 гривень, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована в АДРЕСА_1, укладений 02 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2, реєстраційний номер картки платника податківНОМЕР_3;

відповідач - ОСОБА_2, яка проживає в АДРЕСА_3, реєстраційний номер картки платника податків - НОМЕР_1;

представник позивача - адвокат Близнюк Віктор Васильович, повноваження якого підтверджуються ордером серії ВН № 081482.

Суддя :