РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019

м.Харків

Справа № 639/6634/18

провадження 2/639/611/19

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Тущенко Т.В.

учасники справи:

позивачі-Сівака В.В., ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про про визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до доньки ОСОБА_3, онука ОСОБА_4про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1, посилаючись на те, що зазначена квартира належить на праві власності сторонам. З 2006 року відповідачі за місцем реєстрації не проживають, комунальні послуги не оплачують, не заперечують проти того, щоб знятися з реєстраційного обліку, проте не мають можливості, оскільки на теперішній час є громадянами іншої держави , постійно мешкають на Мальті, хоча право власності на частину квартири за ними буде зберігатися і в подальшому.

В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги, просять їх задовольнити, стверджуючи, що вони є пенсіонерами та через реєстрацію відповідачів невзмозі оформити субсидію.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили суду заяви та додали до них копії паспортів, з яких вбачається, що вони просять зняти їх з реєстрації у м. Харкові, оскільки з 2001 року постійно проживають у державі Мальта м. Аура, є громадянами цієї країни, приїзд до батьків пов'язаний із складнощами та роботою.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, надані в обґрунтування позову, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами, визначеними ч.1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ч.4 ст. 206 ЦПК).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1996 року, виданого органом приватизації житлового фонду Харківського науково-дослідного інституту технологій машинобудування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Статтею 2 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Співвласники спірної квартири ОСОБА_4 ( нині Спитері) С.І., її син ОСОБА_4 тривалий час постійно проживають на Мальті у м.Аура, є громадянами ОСОБА_6 Мальта, що підтверджується копіями паспортів, а тому не мають можливості знятися з реєстраційного обліку місця проживання особисто або за довіреністю. Оскільки вони, як власники частини спірної квартири , самостійно обирають місця свого проживання, відповідно і реєстрації, визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням за їх заявами, не порушує їх права власників, а також права, свободі чи інтереси інших осіб, не суперечить закону .

Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_1 та визнання відповідачів, за їх згодою, такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, остаточне рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття квартири ОСОБА_4 ( нині Спитері) С.І., ОСОБА_4 з реєстрації за адресою спірної квартири.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 19, 81, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 -задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратив право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивачі: ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_1).

ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2, прож. ІНФОРМАЦІЯ_1).

Відповідачі: ОСОБА_3, 16.04.1969 р.н.(НОМЕР_3, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1).

ОСОБА_4, 20.10. 1989 р. н. ( НОМЕР_4, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1).

Повне судове рішення виготовлено 27.03.2019.

СУДДЯ -