КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/6247/18-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/4263/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Іванової І.В., Сушко Л.П., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

01 жовтня 2018 року Приватне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду із названим позовом, де просило стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом, яка станом на 26 серпня 2018 року, складає 20 686,38 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 967,83 грн., заборгованість по процентам - 9 681,53 грн., заборгованість за пенею - 6 575,76 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. ( фіксована ставка ), 961,26 грн. ( процентна складова ).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 грудня 2014 року між сторонами у справі був укладений договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Окрім цього, вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Однак, відповідач не виконує належним чином умов укладеного правочину, що спричинило виникнення зазначеної заборгованості.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 05 грудня 2014 року в загальній сумі - 4 991,23 грн., а також судові витрати в сумі - 425,14 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що відповідач отримав від позивача кредит у розмірі - 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак позивачем не було доведено ту обставину, що відповідачем підписані Умови та Правила надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною до анкети-заяви.

Оскільки розмір процентів не визначений умовами кредитного договору, то позивач має право на отримання процентів у розмірі, що визначається на рівні облікової ставки НБУ за період з 05 грудня 2014 року по 26 серпня 2018 року.

Розрахунок процентів здійснюється за формулою: [%] = [Сума боргу] * [Ставка НБУ (%)] / 100% / 365 днів * [Кількість днів]. Таким чином, загальний розмір процентів за користування кредитними коштами складає 2 023 грн. 40 коп.,а заборгованість відповідача перед банком - 4 991,23 ( 2 967,83 + 2 023,40 ) грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення в цій частині про їх задоволення.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 05 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву ( а.с. 8 ).

Ця заява, разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, із якими він ознайомлений, як зазначено у заяві, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг ( там же ).

За умовами правочину, відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с. 8, 9 ).

Заборгованість відповідача за кредитом, станом на 26 серпня 2018 року, складає 20 686,38 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 967,83 грн., заборгованість по процентам - 9 681,53 грн., заборгованість за пенею - 6 575,76 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. ( фіксована ставка ), 961,26 грн. ( процентна складова ), що підтверджуються наданим розрахунками заборгованості ( а.с. 4, 5-7 ).

При цьому, 01 жовтня 2018 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із названим позовом ( а.с. 1-3 ).

На підтвердження заявлених позовних вимог надало зазначені докази по справі.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 05 грудня 2014 року в загальній сумі - 4 991,23 грн., а також судові витрати в сумі - 425,14 грн.

В решті позовних вимог відмовлено ( а.с. 64-67 ).

Вирішуючи справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк», суд другої інстанції не погоджується із висновками місцевого суду в частині стягнення процентів, пені, штрафів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, факт виконання позивачем своїх зобов'язань за правочином підтверджується наданими доказами, зокрема, анкетою-заявою б/н від 05 грудня 2014 року, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт, розрахунками заборгованості, випискою по рахунку, згідно яких вбачається, що відповідач отримав та користувався кредитними коштами ( а.с. 4, 5-7, 8, 9, 57, 58, 75-80 ).

Будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину матеріали справи не містять і відповідач їх не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції та не звернувся до суду про визнання його недійсним.

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування заборгованості за вказаним правочином і таких не надав відповідач до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач повинен був довести ті обставини, на які б він послався, як на підставу своїх заперечень.

Окрім цього, ОСОБА_1 не звільнений від обов'язку доказування за позовом згідно положень ст. 82 ЦПК України.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, укладений між сторонами кредитний договір є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

А тому, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов кредитного договору.

Разом з тим, щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитними коштами суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із ч. 3 цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У ч. 4 указаної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

При цьому, як вбачається з розрахунків заборгованості ( а.с. 4, 5-7 ), розмір процентної ставки за користування кредитними коштами становив, станом на 15 грудня 2014 року - 32,40%, 01 квітня 2015 року - 42%.

Проте, будь-яких належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів у відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України про письмове повідомлення відповідача щодо зміни процентної ставки матеріали справи не містять і таких не надано апелянтом.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не дотримано порядку збільшення процентної ставки відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України, апеляційний суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість по процентах, що нараховані лише за період з 15 грудня 2014 року по 01 квітня 2015 року.

Однак, в зазначений період заборгованості по процентах не нараховано ( а.с. 4 ), відтак, на переконання апеляційного суду, позовні вимоги про стягнення процентів в розмірі 9 681,53 грн. слід залишити без задоволення.

Разом з тим, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення пені, з приводу якої слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. умов надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту ( а.с. 21 ).

При цьому, як вбачається з розрахунків позивача, відповідачу була нарахована пеня в розмірі 6 575,76 грн. ( а.с. 4, 5-7 ), через несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Однак, щодо нарахованого розміру пені, яка відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, то з огляду на вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, де зазначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені ( неустойки ), в даному випадку, до розміру заборгованості за тілом кредиту - 2 967,83 грн.

Крім іншого, як вбачається з п. 2.1.1.7.6. умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніжна 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановленого тарифами договору ( а.с. 19 зв. ).

Відповідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт передбачено штраф за порушення строків платежів будь-яким із грошових зобов'язань в розмірі 500 грн. та 5% від заборгованості по кредиту ліміту з нарахованих та прострочених процентів та комісії ( а.с. 9 ).

Відтак, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу підлягають часткову задоволенню, в силу викладеного, в розмірі 500 грн. ( фіксована частка ) та 296,78 (( 2 967,83 + 2 967,83 ) х 5 : 100 ) грн. ( процентна складова ).

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 204, 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо частково задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів у визначеному місцевим судом розмірі та відмови в задоволенні позовних вимог з приводу стягнення пені та штрафу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», на переконання апеляційного суду, знайшли своє часткове підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині стягнення процентів та відмови у решті позовних вимог із ухваленням нового про їх часткове задоволення у відповідності до ст. 376 ЦПК Українита названих положень матеріального і процесуального права за обґрунтованістю та доведеністю у зазначеній апеляційним судом частині.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір ( а.с. 32, 84 ) пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1 433,83 ( 2 967,83 + 2 967,83 + 500 + 296,78 ) : 20 686,38 х ( 1 762 + 1 762 х 150 : 100 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення процентів та відмови у стягненні пені і штрафу скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення названих позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту - 2 967,83 грн., пені - 2 967,83 грн., штраф - 500 грн. ( фіксована частина ), 296,78 грн. ( процента складова ).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 433,83 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: І.В. Іванова

Л.П. Сушко