Справа № 740/6121/18
Провадження № 2/740/464/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Полєтавкіної М.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 7 109 грн. 14 коп. за кредитним договором б/н від 19 вересня 2012 року, укладеним між Банком і ОСОБА_2, посилаючись на те, що відповідно до умов договору остання отримала кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок і щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та Банком Договір, що засвідчується підписом у заяві.

При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 365/366 календарних днів, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування.

18 липня 2017 року позичальник ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18 липня 2017 року.

На момент відкриття спадщини відповідач постійно проживав із позичальником. На підставі статті 1218, частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 і до нього перейшов обовязок сплатити заборгованість, яка виникла у спадкодавця за кредитним договором.

18 грудня 2017 року позивачем було направлено претензію кредитора до приватного нотаріуса ОСОБА_3, від якої 05 квітня 2018 року отримано відповідь про те, що спадкова справа після померлої 18 липня 2017 року ОСОБА_2 не заводилася.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 19 вересня 2012 року становить 7 109 грн. 14 коп.

15 липня 2018 року позивачем направлено відповідачу лист-претензію, згідно якої банк предявив свої вимоги, які залишено без виконання.

Ухвалою суду від 17 січня 2019 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 20 лютого 2019 року суд постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача - акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - в судове засідання не з*явився, надавши клопотання про підтримку позову і розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та просять відмовити у задоволенні позову, оскільки сума боргу за кредитним договором сплачена в повному обсязі, приєднавши оригінали квитанцій. Також зазначають, що у задоволенні позову слід відмовити і з підстав пропуску позивачем передбаченого ст.1281 ЦК України строку звернення з вимогами до спадкоємців та безпідставності нарахування процентів за кредитним договором після закінчення строку його дії (дії кредитної картки).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно пунктів 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Статею 1218 ЦК України передбачено, що права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті входять до складу спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обовязок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, повязані із зясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку предявлення вимоги до спадкоємців боржника.

Звертаючись із позовом до ОСОБА_1 як до спадкоємця ОСОБА_2, позивач мав довести, що спадкоємцем всього майна є саме відповідач.

Позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно. Тому суд дійшов висновку, що, незважаючи на проживання із ОСОБА_2, і відсутності відмови від спадщини, відповідач не отримував від неї майно у спадщину і як наслідок не набув обовязку задовольняти вимоги кредитора.

Крім того, згідно наданих відповідачем квитанцій підтверджується сплата ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором у сумі 7 109 грн. 14 коп. акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк».

Керуючись ст.ст.526, 610, 611, 625, 629, 1054, 1218, 1268, 1269, 1270, 1282 ЦК України, ст.ст.141, 206, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 7 109 грн. 14 коп. за укладеним із ОСОБА_2 кредитним договором б/н від 19 вересня 2012 року, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. покласти на позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.