Справа № 523/20/19
Провадження №2/523/174/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"13" березня 2019 р.Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.12.2016р. ОСОБА_3 продав ОСОБА_2. 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 інші 5 /6 частин будинку належить ОСОБА_5 При цьому земельна ділянка, на якій розміщений даний будинок, зареєстрована на праві спільної сумісної власності з розміром часток 1/1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просить суд визнати за ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на дану земельну ділянку, скасувавши запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3

Представник позивача до суду не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути за його відсутності, на позові наполягав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07.12.2016р. ОСОБА_3 продав ОСОБА_2. 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 інші 5 /6 частин будинку належить ОСОБА_5

Відповідно до свідоцтва про право власності від 27.10.2015р. індексний № НОМЕР_1 , земельна ділянка по АДРЕСА_1 має форму власності приватну, вид спільної власності-спільна сумісна, розмір частки-1/1, власники- ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Відповідно до ст.89 ЗК України, у спільній сумісній власності громадян перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку.

Тобто природою спільної сумісної власності на землю є спільна власність на житловий будинок. При відсутності спільної власності на будинок право спільної сумісної власності не виникає.

Відповідно до ст.377 ЦК України(в редакції станом на 07.12.2016р.), до особи, яка набула право власності на житловий будинок(крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ст.120 ЗК України(в редакції станом на 07.12.2016р.), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ч.4 цієї статті при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості(Постанова ВС від 04.04.18^ справа №297/1765/15-ц).

За таких обставин, суд вважає, що за ОСОБА_2 слід визнати право власності на вищевказану земельну ділянку на тих самих умовах, на яких вона належала ОСОБА_3

Крім того, відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 91287758 від 06.07.17 об`єкт нерухомого майна реєстраційний № НОМЕР_2 - земельна ділянка кадастровий НОМЕР_3 площею 0,086 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Відповідно до ст. 381 ЦК України земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями є садибою.

Проте, враховуючи цілісність будинку та земельної ділянки - садиби, власником частини якого ОСОБА_3 не є, останній втратив і право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Наявний запис про державну реєстрацію права спільної сумісної власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 перешкоджає провести державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_6 .

Таким чином, суд доходить висновку, що для ефективного захисту прав та інтересів ОСОБА_6 як власника, слід скасувати запис про державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за попереднім власником ОСОБА_3

Відповідно до п 9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5,264,265,280,281 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) право спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий НОМЕР_3 площею 0,086га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 розмір частки 1/1.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку: № запису про право власності 11770567, форма власності приватна, вид спільної власності-спільна сумісна, розмір часток 1/1, власники- ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 26.05.1997р.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складення 13.03.2019р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя