Справа №442/1284/19
Провадження №2/442/681/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань Малик О.Я.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення розміру частки у спільній сумісній власності,-

в с т а н о в и в :

21 лютого 2019, позивач звернувся в суд із позовом, в якому просить: визначити, що частка ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0742 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 становила 1/3.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28 листопада 2018 року.

Після смерті матері, він успадкував квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18 червня 2018 року.

Крім того до складу спадкової маси також увійшла земельна ділянка загальною площею 0.0742 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1.

Звернувшивсь до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину йому стало відомо, що він не може оформити право власності на відповідну земельну ділянку, оскільки відповідна земельна ділянка перебувала у спільній власності ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без визначення часток учасників

Відповідні обставини підтверджуються листом Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Лютик Роксолани Василівни від 19.02.2019 року № 80/02-14.

Сторони в судове засідання не з?явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, представник позивача позов підтримує, а відповідачі визнають.

Оскільки сторони по справі в судове засідання не з'явились то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд беручи до уваги клопотання сторін, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті матері, він успадкував квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18 червня 2018 року.

До складу спадкової маси також увійшла земельна ділянка загальною площею 0,0742 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, однак свої спадкові права на цю земельну ділянку не може оформити, оскільки ця земельна ділянка перебувала у спільній власності ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без визначення часток учасників.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову сторонами судом не встановлено.

Статтею 15 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до положень ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У відповідності до роз'яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5).

Відповідно до роз'яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласників може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

У п.3.4 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

У відповідності з ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1, 2 ст.357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 12, 81, 158, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визначити, що частка ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0742 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 становила 1/3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя __________________ О.В. Крамар