26.03.2019 637/1530/18
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2019 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу №637/1530/18 (2/637/37/19) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 03 грудня 2018 року звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з вищевказаною позовною заявою.

В обгрунування своїх позовном вимог зазнчив, що 06 серпня 2009 року померла його бабуся ОСОБА_5, а згодом 06 лютого 2010 року помер батько ОСОБА_4. Після їх смерті відкрилася спадщина , до якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована на території Борівської сільської ради Шевченківскього району Харківської області та квартира №12, розташована за адресою: с.Борівське Шевченківського району Харкіської області по вул.40 років Перемоги,2. Дана квартира належала померлій ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло. Після смерті ОСОБА_5, батько позивача - ОСОБА_4 спадщину прийняв відповідно до положень ст. 1268 Цивільного кодексу України. Померлі заповіту не залишили. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Він частково прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 отримавши свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки.

На решту спадкового майна, а саме квартиру спадщину оформити не може із-за відсутності оригіналу свідоцтва про право власності на житло.

Звернувшись до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, та рекомендовано звернутися до суду.

Тому, позивач вимушений звернутися до суду для визнання за ним права власності на ј частини квартири в порядку спадкування за законом, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_4, померлого 06 лютого 2010 року.

В судове засідання позивач не зявився надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області не зявився, надав до суду заяву в якій просить суд розглядати справу за своєї відсутності та проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2, не заперечує.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, та проти задоволення вимог позивача визнання за ним права власності на ј частини спірної квартири не заперечувала.

Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідачів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Кожна особа згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З свідоцтва про народження (серія МС № 729120) вбачається, що 02 квітня 1954 року народився ОСОБА_4, його матірю відповідно вказана: ОСОБА_5.

Свідоцтвом про народження (серія V-ВЛ № 276579, яке видане Волоськобалаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 7 лютого 1990 року ) засвідчено той факт, що 26 січня 1990 року народився ОСОБА_2, його батьками в свідоцтві зазначені відповідно: ОСОБА_4, ОСОБА_8.

Бабуся позивача ОСОБА_5, померла 6 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія І- ВЛ №224544 виданого Борівською сільською радою Шевченківського району Харківської області в серпні місяці 2009 року), (ас.8).

Відповідно до свідоцтва про смерть (серія І-ВЛ №258333, виданого Борівською сільською радою Шевченківського району Харківської області 10 лютого 2010 року), 06 лютого 2010 року помер батько позивача ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_5 отримала право власності на житло, квартиру №12 на праві приватної спільної, сумісної власності, що розташована за адресою: Харківська область Шевченківський район с. Борівське вул.40 років Перемоги, 2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №235 від 20 вересня 1996 року та технічного паспорту на обєкт нерухомого майна.

Згідно довідки №521/02-29 Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 12 листопада 2018 року вбачається, що згідно погосподарської книги №2 на 2006-2010 роки (особистий рахунок №93) гр.ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті 06 серпня 2009 року значилася зареєстрованою та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 та мала склад сімї, а саме: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 син; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 онук; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 онук.

Свідоцтвом про право на спадщину за законом (серія НМІ 361234 посвідченого державним нотаріусом від 15 вересня 2017 року) засвідчено той факт, що позивач ОСОБА_4А отримав частину спадщини.

Оригінал вищезазначеного правовстановлюючого документу (свідоцтво про право власності на житло № 235 від 20 вересня 1996 року) на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_10 у позивача відсутній.

З листа за № 591/02-17 Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 09 листопада 2018 року, вбачається, що позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого 06 лютого 2010 року на частину квартири №12, розташованої по вул.40 років Перемоги, 2 в с.Борівське Шевченківського району Харківської області, в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду.

З листа № 71, № 72 та витягів зі спадкового реєстру наданих приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області від 02 березня 2019 року вбачається, що після смерті ОСОБА_5, померлої 6 серпня 2009 року від її імені був складений заповіт, який посвідчений Борівською сільською радою Шевченківського району Харківської області. Спадкові справи не заводилися та свідоцтва про право на спадщину після її смерті не видавалися.

Також зазначено, що після смерті ОСОБА_4, померлого 06 лютого 2010 року Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області 15 вересня 2017 року була заведена спадкова справа за №124-2017 та видані свідоцтва про право на спадщину. Заповіти складені від імені ОСОБА_4 у спадковому реєстрі відсутні.

Згідно до п. 1.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У відповідності до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва, про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємиців).

Спадкування за правилами ст.1217 Цивільного кодексу України здійснюється за законом та заповітом.

До складу спадщини за правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи той факт , що на момент смерті ОСОБА_5, померлої 6 серпня 2009 року разом з нею був зареєстрований син - ОСОБА_4, він вважається таким що прийняв спадщину,що відповідає положенням ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України.

Не залежно від юридичного її оформлення у разі смерті спадкодавця спадщина спадкується спадкоємцями почергово.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, також враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька, визнання за ним права власності не порушає нічиїх інтересів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Сплачений судовий збір суд залишає за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 200, 223, 247, 258, 259, 268 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268 Цивільного кодексу України (2004 року), ст.41 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Борівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ј квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 06 лютого 2010 року .

Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадженн

СУДДЯ