Справа № 323/3254/18
Провадження № 2/323/93/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1,
за участі: секретаря судового засідання: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 17.04.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушенням зобовязань за договором відповідач станом на 20.09.2018 року має заборгованість у розмірі 19608,37 грн., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами в розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою суду від 06.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

29.11.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого відповідач не погоджується із позовними вимогами, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору. В заяві, підписаній відповідачем, не йдеться про отримання відповідачем кредиту, вона містить лише анкетні дані відповідача. Крім цього, надані позивачем ОСОБА_4 та правила надання банківських послуг не містять і не передбачають підпису відповідача. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить даних, щодо якого договору він складений, та на яку картку позивачем були зараховані кошти в якості кредитного ліміту та в якій сумі. Докази видачі кредитної картки також відсутні.

17.01.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно до якого представник позивача вказав, що заява про приєднання до ОСОБА_4 та правил, ОСОБА_4 та правила надання банківських послуг, тарифи, що розташовані на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг. Дані документи разом із розрахунком заборгованості, копією паспорта, фото клієнта з картою та випискою по рахунку є доказами укладення кредитного договору. В анкеті-заяві чітко вказано, що відповідач висловив свою згоду про укладення шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що він згоден з тим, що ця заява, разом із памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг. Також про це свідчить Довідка про умови кредитування, з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 34,8% на рік, вказано розміри комісій та штрафів. В анкеті-заяві також вказана початкова сума кредитного ліміту. 12.07.2017 року відповідачу було перевипущено кредитну картку на престижну картку «Універсальна Голд», що підтверджується фото клієнта із карткою.

06.03.2019 року надійшли заперечення на відповідь відзив, які є аналогічними відзиву на позов.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, в задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог бо заперечень.

Згідно ч.5, 7 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, щоза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17.04.2015 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір (без номера), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 9 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

На підтвердження вказаних обставин банк надав суду копію анкети-заяви від 17.04.2015 року, розрахунок заборгованості, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, Витяг з ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг в Приватбанку. А також до відповіді на відзив було додано виписку по рахунку відповідача, два фото із зображенням відповідача із картками та накази про затвердження ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг.

Однак 17.04.2015 року ОСОБА_3 заповнив та підписав анкету-заяву про приєднання до ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг, яка містить лише анкетні дані відповідача, місце його роботи, контактні дані. Будь-яких даних про банківський продукт, який бажає отримати відповідач вказана анкета-заява не містить.

Не містить вказана анкета-заява і тих даних, на які посилається позивач у заявах по суті справи, а саме, що в анкеті-заяві чітко вказано, що відповідач висловив свою згоду про укладення шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що він згоден з тим, що ця заява, разом із памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.

Також матеріли справи не містять і Довідки про умови кредитування, на яку посилається позивач.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Анкета-заява від 17.04.2015 року не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору у розмірі та на умовах, зазначених у позовній заяві.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не містить підпису відповідача про отримання кредиту, а в анкеті-заяві наведені лише анкетні дані відповідача.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру заборгованості, оскільки банком не доведено укладення кредитного договору з дотриманням передбаченої законом форми. Тому позовні вимоги про стягнення грошових сум згідно з умовами такого договору не можуть бути задоволені.

Надана позивачем виписка по рахунку не може бути належним доказом існування кредитного договору, оскільки в ній зазначені дані з приводу кількох карток, докази щодо видачі яких відповідачу в матеріалах справи відсутні. Крім цього, вказана виписка не завірена належним чином, а містить лише підпис невідомої особи.

Долучені до відповіді на відзив фото, на яких зображений нібито відповідач із карткою, також не є належним доказом отримання відповідачем кредитної картки, оскільки на даному фото не видно реквізитів картки та дане фото не містить дати, коли воно зроблене

В оцінці спірних правовідносин суд також виходить з того, що захищене статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод право на справедливий судовий розгляд передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підтверджуються належними та допустимими доказами, а отже у їх задоволенні необхідно відмовити за недоведеністю.

У звязку з відмовою у позові судові витрати згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 16.04.2019 року.

Суддя О.П. Гуцал