ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Херсон

справа № 766/4066/17

провадження № 22-ц/819/522/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якої діє Петренко Наталія Олегівна, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 20 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні майном,

встановив:

У березні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні будинком.

В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить 55/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та господарчих споруд, який знаходиться за адресою:АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 593,8 кв.м.

45/100 частин цього ж будинку належить відповідачеві, яка з моменту набуття права власності на наведене нерухоме майно, здійснюючи його переобладнання, облаштувала окремий вхід шляхом перенесення вхідних дверей у прибудові таким чином, що двері повністю закривають вікно в дитячій кімнаті у її (позивача) частині будинку та пошкоджують його. Над дверним отвором відповідач звела великий навіс, який прикріпила до даху частини будинку, що належить їй (позивачу) на праві власності, у зв'язку з чим денне світло майже не проходить до кімнат у її (позивача) частині будинку. Під вікнами частини будинку, що належить їй (позивачу) на праві власності відповідач повністю знищила відмостку та поклала тротуарну плитку.

Вважаючи такі дії протиправними, вчиненими без врахування судового рішення про реальний поділ будинку та визначення поряду землекористування, без погодження з нею як із співвласником, без отримання дозволів компетентних органів на проведення відповідних робіт,та такими, що призвели до порушення її права користуватися та розпоряджатися своїм майном, позивач просила суд зобов'язати ОСОБА_7 усунути перешкоди в користуванні належною їй частиною спірного будинку шляхом перенесення вхідних дверей з боку двору у капітальних зовнішніх стінах зі сторони її вікон на первісне місце їх встановлення відповідно до технічної документації на будинок; демонтувати навіс, облаштований на даху і над її вікнами, та відновити уздовж належної їй частини будинку відмостку.

Рішенням суду від 20 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, від імені якої діє адвокат Петренко Наталія Олегівна, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених нею вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені без врахування того, що в результаті облаштованого відповідачем нового входу до належної їй частини будинку двері знаходяться на червоній лінії та розташовані на частині виділеної їй (позивачеві) в користування земельної ділянки. За рахунок такого розташування дверей пошкоджується підвіконня належної їй (позивачеві) частини будинку. Суд не зважив на те, що навіс над дверима розташовано таким чином, що дощові та талі води стікають безпосередньо на належну їй (позивачеві) стіну будинку та він перешкоджає здійснити передбачені законодавством інженерно-технічні заходи щодо встановлення карнизів та водовідводів. При цьому для облаштування дверей та навісу відповідач демонтувала частину належної їй (позивачу) огорожі та бетонної відмостки.

Таким чином, вважає висновки суду щодо відсутності підстав для визнання її прав як власника порушеними неправильними та необґрунтованими.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_7 викладені в ній доводи не визнала, зазначила, що несуттєві порушення ДБН, допущені при реконструкції належної їй частини житлового будинку, не перебувають у причинно-наслідковому зв'язку із правами позивача, претензії якої вважає необґрунтованими.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що облаштування відповідачем навісу не призвело до порушення визначеної законом норми інсоляції житлових приміщень позивача, демонтоване вимощення відповідач відновила, а одного лиш факту облаштування вхідних дверей є недостатнім для задоволення позову, оскільки позивач не надала достатніх та допустимих доказів у підтвердження факту порушення її прав як власника будинку.

В процесі розгляду справи суд встановив, що на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ларічевою Н.А. 08.05.2008 року, ОСОБА_5 належить на праві власності 55/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та господарчих споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності ОСОБА_5 на наведене нерухоме майно зареєстровано в установленому законом порядку 30.09.2008року.

Решта 45/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_7 згідно із договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. 25.12.2015 року.

Право власності ОСОБА_7 на наведене нерухоме майно зареєстровано в установленому законом порядку 29.12.2015 року.

У 2016 році ОСОБА_7 здійснила реконструкцію належної їй частини житлового будинку без зміни зовнішньої конфігурації з метою поліпшення житлових умов відповідно до робочого проекту, виконаного Всеукраїнською громадською організацією «Гільдія проектувальників у будівництві».

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 січня 2017 року, яке набрало законної сили 31.01.2017 року, здійснено поділ в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 між співвласниками згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №40/16 від 09.11.2016 року.

Відповідно до висновку цієї ж експертизи визначено порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений будинок.

Як стверджує позивач, і це підтверджено висновком №75/17від 12.12.2017року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної на підставі ухвали суду від 04.09.2017 року судовим експертом Ларченко Г.І., та не заперечується відповідачем, в результаті здійсненої ОСОБА_7 реконструкції належної їй частини житлового будинку місце розташування дверного прорізу у порівнянні з місцем розташування на дату останньої інвентаризації (1989рік) змінено, а саме: двері перенесено із стіни прибудови літ.»а-1» довжиною 7,35м. у стіну прибудови літ.»а-1» довжиною 3,50м., яка примикає до стіни частини будинку, виділеної у власність позивача.

При цьому двері настільки наближені до стіни частини будинку позивача, що при їх відкритті закривається вікно приміщення 1-2 (дитячої кімнати), а також двері дістають до стіни і вікна позивача.

Крім того, облаштований таким чином вихід із належної відповідачеві частини житлового будинку здійснюється на частину земельної ділянки, виділеної рішенням суду у користування позивача.

Над входом у свою частину будинку відповідач влаштувала навіс, який примикає до даху та стіни будинку позивача і зменшує тривалість інсоляції в житлових приміщеннях позивача.

Так, відповідно до наведеного вище висновку експерта тривалість інсоляції приміщення 1-2 (дитяча кімната) за відсутності навісу складає 5годин 30 хвилин ( з 12.30 ранку до 18 години дня), а при наявному розташуванні навісу до житлового будинку- 2 години 45 хвилин ( з 15.15 дня і до 18 години дня).

Вздовж частини житлового будинку, що належить ОСОБА_5, відповідач демонтувала вимощення. При здійсненні благоустрою дворової території та влаштуванні навісу ОСОБА_7 відновлено покриття вимощення шляхом влаштування покриття з тротуарної плитки ФЕМ, але водовідвід дощових та талих вод з навісу будівлі влаштовано таким чином, що вода стікає в бік частини житлового будинку позивача.

Позивач вважає, що покриття з тротуарної плитки не виконує функцій вимощення, оскільки плитка влаштована як оздоблення двору без належного укріплення.

Реконструкція у наведеній вище частині здійснена відповідачем без погодження з позивачем.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов'язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Як вбачається із встановлених судом обставин справи, реконструкція належної відповідачеві частини житлового будинку відбувалася до реального поділу будинку та припинення права спільної часткової власності на нього.

Частиною першою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (частина друга статті 367 ЦК України).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що реконструкція належної відповідачеві частини житлового будинку в частині зміни місця розташування дверного прорізу на обрану відстань (як пояснив судовий експерт-20сантиметрів) від стіни будинку, що належить позивачеві, і з виходом на виділену в користування позивача земельну ділянку; влаштування навісу, який примикає до даху та стіни будинку позивача і суттєво погіршує інсоляцію в житловому приміщенні, що належить позивачеві, демонтування вимощення, яке належить позивачеві, могла відбуватися лише за згодою позивача.

Не отримавши такої згоди, відповідач використала для покращення своїх житлових умов частину нерухомого майна, в тому числі земельної ділянки, яке їй не належить, порушила правило добросусідства та створила для позивача незручності, а також суттєво погіршила природне освітлення житлового приміщення, яке належить позивачеві на праві власності.

Та обставина, що за висновком судової експертизи при наявному розташуванні навісу до житлового будинку інсоляція приміщення 1-2 відповідає нормативному, не спростовує доводів позивача про значне зменшення тривалості природного освітлення її житлової кімнати в результаті дій відповідача, оскільки без навісу тривалість інсоляції становить 5 годин 30 хвилин, а з навісом- 2 години 45 хвилин, що всього на 15 хвилин перевищує встановлені ДБН 360-92 рекомендації.

При цьому із висновку експерта вбачається, що визначення тривалості інсоляції приміщення 1-2 внаслідок будівництва навісу виконано експертом за допомогою інсоляційної лінійки, в той час, як відповідно до пункту 7.1 ДСТУ-Н Б В.2.2-27:2010 «Настанови з розрахунку інсоляції об'єктів цивільного призначення» розрахунок тривалості інсоляції приміщень із застосуванням інсоляційної лінійки можна проводити у випадках, перерахованих у 5.5.1, а також при розрахунках тривалості інсоляції територій житлової забудови.

Пункт 5.5.1 наведених Настанов передбачає розрахунок тривалості інсоляції для кімнат із прямокутними вікнами висотою, більшою за товщину стіни, які не затінюються козирками. Цей розрахунок визначає час інсоляції лише для двох днів року-22 березня та 22 вересня.

Проаналізувати інсоляційний режим приміщень та територій протягом будь-якого дня року з урахуванням будь-яких затінюючих РТ елементів довільної форми світлопрорізу, балконних плит, козирків, інших сонцезахисних пристроїв, оточуючих будинків та рельєфу дозволяє розрахунок тривалості інсоляції із застосуванням сонячної карти за методом розрахункової точки. Виконання нормативних вимог кожного дня періоду року з 22 березня до 22 вересня є достатньою умовою виконання інсоляційних норм (пункт 8.1 Настанови розрахунку інсоляції об'єктів цивільного призначення).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що проведений експертом розрахунок тривалості інсоляції із застосуванням інсоляційної лінійки з урахуванням затінюючого елемента (навіса) визначив час інсоляції лише для одного дня року - 22 березня, тому його не можна вважати таким, що підтверджує дотримання інсоляційних норм у спірних правовідносинах.

Відповідно до вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач здійснила реконструкцію належної їй частини житлового будинку у наведеній вище частині на свій розсуд без врахування прав та інтересів іншого співвласника, чим порушила права останньої на користування та розпорядження належним їй нерухомим майном.

Таким чином, колегія суддів вважає висновки суду щодо необґрунтованості заявлених позивачем вимог помилковими та такими, що не відповідають встановленим обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулює спірні правовідносини.

З огляду на наведене, ухвалене судом рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення заявлених ОСОБА_5 до ОСОБА_7 вимог із зазначених вище підстав.

Відповідно до частин 1 та 13 статті 141 ЦПК України у зв'язку із ухваленням судом апеляційної інстанції судового рішення про задоволення позову із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою на сплату судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги судові витрати в сумі 4 800 гривень (640грн (а.с.1)+1 280 грн (а.с.21-22)+2 880 грн (а.с.165,179)).

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 листопада 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні майном задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_7 перенести вхідні металеві двері в частині прибудови літ. «а1» в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, на їх попереднє розташування (1989 рік), а також демонтувати навіс, влаштований нею на даху та над вікнами ОСОБА_5 і облаштувати (відновити) вздовж частини житлового будинку, яка належить ОСОБА_5, демонтовану частину вимощення із бетону.

Стягнути із ОСОБА_7, яка проживає в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_5, яка проживає в АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, понесені нею на сплату судового збору судові витрати в сумі 4800 грн (чотири тисячі вісімсот гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова