ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3384/19 Справа № 185/2544/18 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

02 квітня 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (перейменовано в АТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03 липня 2014 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_1 не виконала належним чином умови договору і станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 45123,57 грн., а саме: 3593,33 грн. - заборгованість за кредитом; 35806,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3099,29 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2124,93 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 45123,57 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 03.07.2014 року у сумі 45123,57 гривень, з яких 3593,33 грн. - заборгованість за кредитом, 35806,02 грн. - заборгованість про процентам за користування кредитом, 3099,29 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2124,93 грн. - штраф (процентна складова); стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача витрати на судовий збір в сумі 1762,00 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , які долучені до матеріалів справи, а також письмовою розпискою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 04.06.2019 року (а.с. 119).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 03.07.2014 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач виявляє бажання оформити на свої ім`я платіжну карту (а.с. 6).

Зазначена вище анкета-заява не містить відомостей про розмір наданих кредитних коштів (кредитного ліміту), строк дії кредитного договору. Відсутня також інформація про розмір відсотків за користування кредитним коштами, комісії, неустойки.

Крім того, з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку вбачається, що заявником не було визначено вид замовлених банківських послуг. В графі «Ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявляю бажання оформити на своє ім`я: карта «Універсальна», карта для виплат, карта класу GOLD, преміальна карта - немає жодних відміток (а.с. 6).

Долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані (а.с. 8-31).

Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

Долучений до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" також не містить підпису відповідача (а.с. 7).

На підтвердження свого позову банком представлено комп"ютерну роздруківку щодо заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.07.2014 року, згідно якої, станом на 28.02.2018 року банком нарахована заборгованість в розмірі 45123,57 грн., а саме: 3593,33 грн. - заборгованість за кредитом, 35806,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3099,29 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2124,93 грн. - штраф (процентна складова). Дана комп"ютерна роздруківка розміру заборгованості не доводить факту досягнення сторонами домовленостей щодо усіх істотних умов кредитного договору (а.с. 5).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У заяві позичальника від 03 липня 2014 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. У вказаній заяві відсутня інформація щодо розміру кредитного ліміту, а також стоки його повернення (погашення).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги що банком не надано суду доказів укладення з ОСОБА_1 03 липня 2014 року у простій письмовій формі кредитного договору, не надано доказів досягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру тіла кредиту, строку дії кредитного договору, терміну повернення кредиту, розміру відсотків за користування кредитом; встановивши, що банком не представлено суду доказів, що відповідали б положенням статей 77, 78 ЦПК України, отримання відповідачем тіла кредиту у будь-якому розмірі (платіжні, касові документи тощо); враховуючи непредставлення банком належних та допустимих доказів отримання відповідачем банківської картки за вказаним позивачем кредитним договором; враховуючи також непредставлення позивачем Умов та Правил надання банківських послуг, які були б підписані відповідачем, - колегія приходить до висновку про те, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено факт укладення з відповідачем саме кредитного договору та не доведено його умови.

Посилання апелянта на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів, комісії, неустойки (пені, штрафів) визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг, - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.

Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, а також постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (14-131цс19), де вказано, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (03.07.2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02.04.2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір тіла кредиту, про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, - надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд наголошує, що відповідач, згідно змісту апеляційної скарги та пояснень її представника в судових засіданнях місцевого і апеляційного судів, категорично заперечує факт отримання тіла кредиту у розмірі 3555,00 грн.; визнає факт отримання банківської картки позивача та існування заборгованості за тілом кредиту станом на 06.07.2015 року у розмірі 38,33 грн., яка була в подальшому погашена.

Апеляційним судом встановлено, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем тіла кредиту у будь-якому розмірі. Відповідні бухгалтерські документи (платіжне доручення, тощо) щодо видачі відповідачці тіла кредиту у будь-якому розмірі - банком не надані.

Представлений банком розрахунок заборгованості не може бути взятий до уваги судом, оскільки не відповідає вимогам ст. 77 - 79 ЦПК України; розрахунок виконаний у вигляді комп"ютерної роздруківки, яка не містить найменування посади, інформації про прізвище та ініціали особи що виготовила розрахунок; розрахунок не завірений печаткою чи штампом банку. Банком виписка з особового рахунку відповідача суду не надана.

Клопотань про надання апеляційному суду будь-яких доказів чи про витребування відповідних доказів судом - позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції, відзивом на апеляційну скаргу.

Більше того, позивачем без поважних причин не виконано вимоги ухвал апеляційного суду від 13.02.2019 року та від 04.06.2019 року, що отримані АТ КБ "ПриватБанк" 20.05.2019 року та 19.06.2019 року відповідно, якими було витребувано у банку, зокрема, докази отримання ОСОБА_1 кредитної картки із зазначенням строку її дії за кредитним договором №б/н від 03.07.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , письмові докази строку дії вказаного кредитного договору, належним чином завірену виписку з особового рахунку відповідача та належним чином завірений розрахунок заборгованості за вказаним договором. На виконання вимог зазначених ухвал жодного письмового доказу, письмових пояснень банком апеляційному суду не надано, про наявність поважних причин невиконання ухвал суду не повідомлено.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; враховуючи пояснення відповідача, яка визнає факт отримання банківської картки позивача, визнає факт існування заборгованості за тілом кредиту станом на 06.07.2015 року у розмірі 38,33 грн., наполягає, що борг у вказаному розмірі погасила, кредитних коштів у сумі 3555,00 грн. не отримувала; враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту існування заборгованості за тілом кредиту у будь-якому розмірі, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у сумі 3593,33 грн. у зв"язку з недоведеністю факту існування заборгованості та її розміру.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за процентами, пенею, комісією, штрафами необхідно відмовити, оскільки, як встановлено вище, сторонами не було погоджено умови договору щодо сплати відповідачкою у будь-якому розмірі процентів, пені, комісії, штрафів.

На викладене місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив та ухвалив помилкове рішення про задоволення позовних вимог, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" () в дохід держави судовий збір в розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді