Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 758/14862/16-ц

провадження № 61-35410св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - заступник прокурора міста Києва Репецький Сергій Васильович в інтересах держави в особі Київської міської ради,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року у складі судді Мазурик О.Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року заступник прокурора міста Києва Репецький С. В. звернувся до суду в інтересах держави в особі Київської міської ради з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов'язання вчинити дії й просив зобов'язати відповідачів повернути земельну ділянку площею 451, 22 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1 територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, привівши її у придатний для використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що Київська міська рада, як власник спірної земельної ділянки, позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися нею у зв'язку з безпідставним використанням земельної ділянки відповідачами.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16 грудня 2016 року у складі головуючого-судді Супрун Г. Б. відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року ОСОБА_6 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 грудня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_6 вже звертався з апеляційною скаргою на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 грудня 2016 року та є ухвала суду про відмову в відкритті апеляційного провадження за вказаною скаргою, що в силу вимог пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У червні 2018 року ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не містить в необхідній кількості усіх мотивів її постановлення з посиланням на норми чинного законодавства, а також висновків щодо кожного із мотивів апеляційної скарги. Фактично відмовою у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд порушив право на оскарження ухвали про відкриття провадження, а отже, право на доступ до правосуддя.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання відзиву.

Відзивів на касаційну скаргу до суду не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК Українивстановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи встановлені судами

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16 грудня 2016 року відкрито провадження у даній справі.

ОСОБА_6 неодноразово оскаржував ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 грудня 2016 року в апеляційному порядку, а саме 12 травня 2017 року та 27 жовтня 2017 року подавав апеляційні скарги на вказану ухвалу районного суду.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 липня 2017 року ОСОБА_6 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою від 12 травня 2017 року на підставі пункту 2 частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року ОСОБА_6 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою від 27 жовтня 2017 року на підставі пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року.

15 лютого 2018 року ОСОБА_6 втретє подав апеляційну скаргу на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 грудня 2016 року.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з тим, у пункті 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки ОСОБА_6 втретє подав апеляційну скаргу 15 лютого 2018 року, то апеляційний суд вірно керувався нормами ЦПК Україниу редакції, що діяла з 15 грудня 2017 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 37352сво18).

Зазначене відповідає загальновизнаному положенню про дію цивільних процесуальних норм у часі, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина третя стаття 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, встановивши наявність передбачених пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, а саме ухвал суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 грудня 2016 року, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Крім того, неодноразове оскарження ОСОБА_6, а також відповідачем ОСОБА_5 ухвали районного суду про відкриття провадження свідчить про недобросовісну поведінку особи стосовно своїх процесуальних прав, направлену на затягування судового розгляду.

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та встановленими судом апеляційної інстанції фактичними обставинами, а тому не є обґрунтованими.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник Г. І. Усик