Справа № 462/3893/18 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/2697/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Шандра М.М., Струс Л.Б.

за участі секретаря: Фейір К.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Державної казначейської служби України на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що слідчим СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Пиріг С.П. ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000258 від 07 липня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.172 КК України, де є він потерпілим.

23 листопада 2017 року слідчий Пиріг С.П. виніс постанову, якою закрив кримінальне провадження №0000258 від 07 липня 2015 року у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.172 КК України.

30 травня 2018 року постанову слідчого Пиріг С.П. скасовано з підстав її передчасності, незаконності та необґрунтованості.

Позивач вважав, що діями слідчого Пиріг С.П. йому заподіяно моральну шкоду, розмір якої оцінив у 30 000 гривень.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Держави України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 1500 гривень шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України грошових коштів державного бюджету з відповідного відкритого для цього рахунку Державної казначейської служби України.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та Державна казначейська служба України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що протиправність дій слідчого Пиріг С.П. у кримінальному провадженні №0000258 від 07 липня 2015 року доведена та встановлено постановою прокурора, що не потребує додаткового обґрунтування.

Судом першої інстанції встановлено факт заподіяння йому моральної шкоди, але визначена сума у 1500 гривень не в повній мірі охоплює компенсацію йому моральних страждань.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України посилається на те, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Позивач не довів що діями працівників Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області йому спричинено моральну шкоду відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України.

Судом безпідставно задоволено позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 1500 гривень.

Суд не обґрунтував чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2018 року та постановити нове рішення яким у задоволенні вимог ОСОБА_2 - відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити із наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що згідно постанови Львівської місцевої прокуратури №2 від 30 травня 2018 року постанову слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Пиріг С.П. від 23 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження №0000258 від 07 липня 2015 року визнано передчасною та незаконною а тому є підстави для відшкодування моральної шкоди.

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Незалежно від вини особи відшкодовується шкода, завдана посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду (ст.ст.1174, 1176 ЦК України).

Відповідно до статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду (окрім незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт), відшкодовується на загальних підставах.

Судом встановлено, що слідчим СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Пиріг С.П. ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000258 від 07 липня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.172 КК України, де ОСОБА_2 визнано потерпілим.

23 листопада 2017 року слідчий Пиріг С.П. виніс постанову, якою закрив кримінальне провадження №0000258 від 07 липня 2015 року у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.172 КК України.

30 травня 2018 року постанову слідчого Пиріг С.П. було скасовано заступником керівника Львівської місцевої прокуратури №2 з підстав її передчасності та незаконності.

Матеріали кримінального провадження направлено начальнику СВ Залізничного відділу поліції НП у Львівській області для організації досудового розслідування (а.с.5).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не взяв до уваги, що сам факт скасування прокурором постанови слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Пиріг С.П. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000258 від 07 липня 2015 року у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.172 КК України не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Так, позивачами не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що бездіяльність слідчого, яка на його думку виразилась у тривалому та безрезультатному розслідуванні, визнана незаконною.

Крім того, процесуальне рішення, на яке посилається позивач, розцінене ними як незаконна дія є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю осіб, уповноважених на здійснення функцій органу досудового розслідування.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди в розумінні ст.ст. 23,1174,1176 ЦК України, оскільки не підтверджує порушення прав позивача.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного суду, яка викладена в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17 та у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №640/3837/17, що відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками ГУНП у Львівській області моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У даній справі також відсутні умови настання цивільно - правової відповідальності, як-от: протиправність, шкода, вина причинний зв»язок.

З огляду на вищенаведене, колегія дійшла висновку про те, що позивач не довів обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог та не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання йому моральної шкоди діями відповідачів, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Посилання ОСОБА_2 на правову позицію Верховного Суду від 25 серпня 2018 року у справі №638/6944/16-ц, у даному випадку, також є безпідставним. У справі, на яку посилаються позивач протиправна бездіяльність органів прокуратури була встановлена судом першої інстанції із викладенням мотивів у рішенні суду, що і стало підставою для відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, апеляційна скарга Державної казначейської служби України підлягає до задоволення, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

У зв»язку із задоволенням апеляційної скарги державної казначейської служби України та скасування рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2018 року з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 не може бути задоволена апеляційна скарга ОСОБА_2 про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

За подання апеляційної скарги Державна казначейська служба України сплатила 1057 гривень 20 копійок судового збору, вказана сума відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Державної казначейської служби України.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.2 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державної казначейської служби України 1057 гривень 20 копійок судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 березня 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Шандра М.М.

Струс Л.Д.