Справа № 359/7235/18
Провадження № 2/359/688/2019
«10» вересня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Степаненко А.О.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого приміщення, -
12 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , із житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, за неможливістю спільного проживання з ОСОБА_3 , без надання йому іншого житлового приміщення (а.с. 2-5).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 09 квітня 2013 року, ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному житловому будинку зареєстрований та проживає її син ОСОБА_3 , який систематично порушує правила співжиття. Так, відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражається брутальною лайкою, застосовує до позивача психологічне та фізичне насильство, виганяє її з будинку на вулицю. Незважаючи, що відповідач є сином позивачки, спільного господарства не ведуть, спільних фінансових витрат не мають, відповідач не здійснює будь яких дій по спільному утриманню будинку. За таких умов спільне проживання з відповідачем в одному будинку є неможливим. Тому, оскільки відповідач ОСОБА_3 добровільно виселитись не бажає, це змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.
У судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_2 повністю підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Позивач ОСОБА_1 , 1956 року народження, під час судового розгляду надала пояснення, що відповідають викладеним в позовній заяві обставинам.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заперечень (відзиву) на позовну заяву не подав.
Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.
Суд, перевіривши повноваження представника позивача ОСОБА_2 , заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідка ОСОБА_4 , дослідивши письмові матеріали справи, спадкову справу №14/2013, відкриту щодо майна померлого ОСОБА_5 , дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч.6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 09 квітня 2013 року; Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2208357, сформованим 09 квітня 2013 року (а.с. 6-7).
Як встановлено судом, чоловік позивачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області 11 липня 2013 року (а.с. 78).
Дослідженням спадкової справи №14/2013, відкритої щодо майна померлого ОСОБА_5 (а.с.76-170) встановлено, що відповідач ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Наконечної Ю.О. із заявою від 09.01.2014, за змістом якої відмовився від прийняття належної йому спадщини за законом.
Встановлено, що крім позивачки, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає її син - відповідач ОСОБА_3 , що підтверджується відповіддю на запит суду з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної міграційної служби України в Київській області (а.с. 28).
З листа начальника Бориспільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Київській області від 15 травня 2018 року, висновків ДІП Бориспільського відділу (а.с. 9-13), вбачається, що ОСОБА_1 у період з 2013 року по 2018 рік, 8 разів зверталася до поліції по факту вчинення ОСОБА_3 сварок.
Крім того, ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення насильства в сім`ї по відношенню до своєї матері ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними постановами Бориспільського міськрайонного суду Київської області (а.с. 15-21).
Відповідно до статті 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Відповідно 157 ЖК Української РСР членів сім`ї власника житлового будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.
Відповідно до ст.116 ч.1 ЖК України виселенню підлягають особи, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.
Для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.
Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року під час вирішення справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 , проживаючи разом з позивачем в належному їй житловому будинку в АДРЕСА_1 , систематично порушує правила співжиття, а саме вчиняє насильство в сім`ї відносно позивача, в зв`язку з чим на нього неодноразово накладались адміністративні стягнення.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За визначенням ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Це основоположне право особи знайшло своє відображення у національному законодавстві, а саме: ст.41 Конституції України, ст.ст.317,319,321 ЦК України.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
При цьому за змістом ч.1 та 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
За змістом ч.1 та 2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З урахуванням наведеного, беручи до уваги те, що відповідач своєю поведінкою систематично порушує правила співжиття, що унеможливлює спільне з ним проживання інших членів сім`ї, а заходи впливу, застосовані до нього судом та органами поліції виявились безрезультатними, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , та усунення їй перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відповідача ОСОБА_3
Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України ( а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,258,259,263-265,266,280-284 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , із житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, за неможливістю спільного проживання з ОСОБА_3 , без надання йому іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок)
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .;
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 16 вересня 2019 року.
Суддя І.В.Муранова-Лесів