Провадження №2-о/712/52/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

головуючого судді Пироженко В.Д.

за участі секретаря Жук О.М.

за участі заявника ОСОБА_1

представників заявника ОСОБА_2 Оржеховська А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 року № 607/2014 він був призваний за мобілізацією до команди В 1740 військової частини НОМЕР_1 м. Житомир. В період з 25.11.2014 року по 25.09.2015 року, він виконував завдання у забезпеченні державної безпеки, суверенітету та територіальної цілісності під час бойових дій на території Донецької області у складі військової частини НОМЕР_2 . Під час виконання військових обов`язків займав посаду стрільця помічника гранатометника 1 аеромобільно десантної роти 1 аеромобільно-десантного взводу 90 окремого аеромобільного батальйону 81 окремої аеромобільної бригади. Відповідно наказу він виконував бойове завдання у Донецькому аеропорту. 02.12.2014 року о 11-00 год. під час відкриття атаки російських бойовиків на диспетчерську вежу Донецького аеропорту м. Донецьк отримав контузію головного мозку середньої тяжкості, баротравму лівого вуха, закриту черепно-мозкову травму. Відповідно до свідоцтва про хворобу № 210 з 16.12.2014 року по 05.01.2015 року він лікувався у Черкаському обласному госпіталі для інвалідів війни ЧОР. Рішення військово-лікарської комісії двічі надавалось звільнення від виконання службових обов`язків на 15 календарних днів. Постановою ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо встановлено, що він на підставі статей 75-в. 30-б графи ІІ Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією та витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв (протокол № 4041 від 30.10.2015 року) травма: контузія головного мозку середньої тяжкості, розрив барабанної перетинки лівого вуха, струс головного мозку, ЗМЧТ, солдата запасу ОСОБА_1 1975 року народження, пов`язані з захистом батьківщини. Йому встановлена 2 група інвалідності. Встановлення факту поранення внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України в іншому порядку, окрім як у спосіб звернення до суду, не передбачено законодавством України. Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме його поранення при виконанні обов`язку військової служби 02.12.2014 року в м. Донецьк, Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою заяву та просив її задоволити.

Представники заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримали та просили задоволити. Підтвердили доводи викладені в заяві ОСОБА_1 .

Справу розглянуто за відсутності представників заінтересованих осіб Міністерства соціальної політики України, Російської Федерації, які були належним чином повідомлені про розгляд справи, причини неявки суду невідомі.

Станом на 18.03.2019 заперечення щодо задоволення заявиОСОБА_1 від заінтересованих осіб до суду не надходили.
Відповідно витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) ОСОБА_1 згідно указу Президента України від 21.07.2014 № 607/2014 «Про часткову мобілізацію» було призвано за мобілізацією до команди НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 м. Житомир.

В період з 25.11.2014 по 25.09.2015 ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету, територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

ОСОБА_1 при виконанні бойового завдання 02.12.2014 о 11-00 год. в ході проведення антитерористичної операції під час відбиття атаки терористів на диспетчерську вежу Донецького аеропорту м. Донецьк отримав контузію головного мозку середньої тяжкості, баротравму лівого вуха, закриту черепно-мозкову травму, що підтверджується довідкою про обставини травми № 25 від 09.01.2015.

Згідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 21 від 25.09.2015 року молодшого сержанта ОСОБА_1 стрільця помічника гранатометника 1 аеромобільно десантної роти 1 аеромобільно-десантного взводу 90 окремого аеромобільного батальйону 81 окремої аеромобільної бригади військової служби за призивом на особливий період під час мобілізації, звільненого указом Президента України № 328/2015 відповідно до пункту 17 частини першої статті 106 Конституції України, керуючись пунктом «є» пункту 1 частини 8 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас. З 25.09.2015 року виключено зі списків особового складу частини, зняттям усіх видів забезпечення, та направлено до черкаського ОМВК Черкаської області.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 210 з 16.12.2014 року по 05.01.2015 року він лікувався у Черкаському обласному госпіталі для інвалідів війни ЧОР. У вказаному свідоцтві про хворобу зазначено: Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: стан після перенесеної закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (02.12.201 року) з незначним астено-невротичним синдромом без порушення функції центральної нервової системи. Травма ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо: на підставі статей 75-в. 30-б графи ІІ Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 869540 Серія 12 ААА та витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв (протокол № 4041 від 30.10.2015 року) травма: контузія головного мозку середньої тяжкості, розрив барабанної перетинки лівого вуха, струс головного мозку, ЗМЧТ, солдата запасу ОСОБА_1 1975 року народження, пов`язані з захистом батьківщини.

ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням Серія НОМЕР_4 .

15.04.2014 року Верховною радою України прийнято Закон «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», що визначив статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановив особливий правовий режим на цій території, визначив особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб..

Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIIIбуло затверджено Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, у якому, зокрема зазначено, що Верховна Рада України визнає Російську Федерацію державою - агресором та закликає міжнародних партнерів України визнати Російську Федерацію державою-агресором.

Верховна Рада України Постановою від 21.05.2015 № 337-VIII схвалила текст Заяву Верховної Ради України "Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків", у абзаці першому пункту 1 якої констатовано, що збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20.02.2014. У вказаній Заяві Парламенту України також вказано, що і фактично, і юридично збройна агресія Російської Федерації проти України триватиме до повного відведення з території України всіх підрозділів Збройних Сил Російської Федерації, включно з підтримуваними нею найманцями, та повного відновлення територіальної цілісності України.

Президент України своїм Указом від 24.09.2015 № 555 ввів у дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.09.2015 "Про нову редакцію Воєнної доктрини України" та затвердив Воєнну доктрину України, якої визнано та зафіксовано факт збройної агресії Російської Федерації проти України.

Таким чином, факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 124 Конституції України делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

З урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції України), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян.

Частина четверта статті 10 ЦПК України і стаття 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладає на суд обов`язок при розгляді справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Ради України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом статті 1 Конвенції існує презумпція, що юрисдикція здійснюється на всій території Договірної держави. Зобов`язання, взяті на себе Договірною державою за статтею 1, включають два аспекти, а саме: з одного боку - негативне зобов`язання утримуватися від втручання у здійснення гарантованих прав і свобод, а з іншого боку - позитивні зобов`язання вживати належних заходів для забезпечення дотримання таких прав і свобод на своїй території (рішення ECHR у справі «Ilaєcu та інші проти Молдови та Росії», § 313; рішення ECHR у справі «Sargasyan v. Azerbaijan», § 129).

Навіть за виняткових обставин, коли держава позбавлена можливості здійснювати владу на частині своєї території через військову окупацію збройними силами іншої держави, воєнні дії чи повстання, або внаслідок створення сепаратистського режиму на її території, вона не втрачає своєї юрисдикції за змістом статті 1 Конвенції (рішення ECHRу справі «Ilaєcu та інші проти Молдови та Росії», § 333; рішення ECHR у справі «Catan та інші проти Молдови та Росії», § 109; рішення ECHR у справі «Sargasyan v. Azerbaijan», § 130).

У випадках, коли держава позбавлена можливості здійснювати владу на частині своєї території, її відповідальність за Конвенцією обмежується виконанням позитивних зобов`язань. Такі зобов`язання стосуються як заходів, необхідних для відновлення контролю (як вираження своєї юрисдикції) над відповідною територією, так і заходів із забезпечення поваги до особистих прав заявника (рішення ECHR у справі «Ilaєcu та інші проти Молдови та Росії», § 335, § 339; рішення ECHR у справі «Sargasyan v. Azerbaijan», § 131).

Таким чином, перша частина цих зобов`язань вимагає від держави відстояти або відновити свій суверенітет над територією та утриматися від будь-яких дій з підтримки сепаратистського режиму (див. там само, §§ 340-345). Згідно з другою частиною зобов`язань держава повинна вжити судових, політичних або адміністративних заходів для забезпечення особистих прав заявника (див. там само, §§ 340-345, §346; рішення ECHR у справі «Sargasyan v. Azerbaijan», § 132).

Частиною четвертою статті 2 Закону України від 18.01.2018 «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6 преамбули вказаного Закону датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена Законом України від 15.04.2014 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме: 20.02.2014.

Отже, вказаний Закон і передбачає, які права можуть виникнути в особи, щодо якої встановлено юридичний факт, про які просить заявник.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

Крім того, у відповідності до статті 2 Конвенції «Про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях» ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової чи повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конфлікті, може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.

У відповідності до статті 13 Конвенції ця Конвенція застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною таких збройних сил.

Ст. 4 вказаної Конвенції також вказує, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конвенції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих.

Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини викладені ОСОБА_1 у його заяві знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають до задоволення.

Судові витрати у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України слід віднести за рахунок держави.

На підставі Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закону України «Про оборону України», Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», керуючись ст.ст. 10, 19, 76, 77, 81, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення - громадянин України ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) отримав поранення при виконанні обов`язку військової служби 02.12.2014 року в м. Донецьк Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.Д. Пироженко

Повний текст рішення виготовлено 22.03.2019 року.