Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про виселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та про встановлення порядку користування квартирою, -

встановив:

10.09.2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила: вселити ОСОБА_2 в квартиру 41, що знаходиться в будинку 32 по вул. Шумна в м. Ужгород Закарпатської області та зобовязати ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у користуванні виділеними їй приміщеннями; встановити наступний порядок користування житловим приміщенням у квартирі 41 що знаходиться в будинку 32 по вул. Шумна в м. Ужгород: 1. ОСОБА_2 користується наступними кімнатами в даній квартиру: розміром 18,00 кв.м.(циф. 7 плану) та розміром 12,70кв.м. (циф.5 плану); 2.кімнатою розміром 9,30кв.м. користуватимуться особи, які в законному порядку успадковують ј частку квартири, що належала померлому ОСОБА_7, а також витрати, повязані із розглядом цієї справи у суді, покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона проживала разом з батьками та братом ОСОБА_7 у м. Ужгород, в квартирі 41 по вул. Шумній, 32.Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №211 від 27 червня 2003 року, квартира №41, що знаходиться в будинку №32 по вул. Шумна в м. Ужгороді, внаслідок її приватизації належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_8, його дружині ОСОБА_9, їх синові ОСОБА_10 та їх дочці ОСОБА_2 Отже, кожний із членів сімї, у процесі приватизації вказаного житла, отримав право власності на ј частку вищевказаної квартири. 16 вересня 2004 року помер ОСОБА_8 і його ј частини квартири успадкувала його дружина ОСОБА_9 і таким чином отримала у власність Ѕ частку квартири. 14 грудня 2011 року ОСОБА_9 складено заповіт ВРО №218200, посвідчений державним нотаріусом першої Ужгородської нотаріальної контори ОСОБА_11, відповідно до якого Ѕ частку вказаної квартири, тобто її та успадковану частку після смерті чоловіка, вона заповіла дочці ОСОБА_2 06 червня 2016 року померла ОСОБА_9, у звязку з чим ОСОБА_2 успадкувала Ѕ частку квартири на підставі заповіту матері та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом ННА 240198, яке їй було видано 03липня 2018 року державним приватним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 Відповідно до ОСОБА_12 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому ЦНАП Виконавчого комітету Ужгородської міської ради 21.08.2018 року, ОСОБА_2 належить Ѕ частка вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину №4-380 від 3.07.2018р., а також Ѕ частина квартири, що знаходилась у спільній власності з братом ОСОБА_7Н, на підставі свідоцтва про право власності №171 від 14.06.2018р. Після смерті батьків у квартирі періодично проживав її брат ОСОБА_7, а ОСОБА_2 систематично виїжджала з кордон до Республіки Сербія, при цьому сплачувала усі комунальні послуги щодо утримання квартири, а також періодично надавала брату фінансову допомогу, у звязку з його станом здоровя. 30 квітня 2018 року ОСОБА_13 помер, похорони організувала позивачка. Після смерті ОСОБА_7 у травні поточного року в квартиру, в якій ѕ частки належить ОСОБА_2, самовільно вселився син її брата від першого шлюбу ОСОБА_14 В останнього відсутні буд-які документи, які надають йому право на вказане житло, майно померлого ОСОБА_7 на даний час він не успадкував, однак він поміняв замки та перешкоджає ОСОБА_2 користуватися ѕ частками квартири, що належить їй на праві приватної власності, чим порушує право позивачки на вільне користування приватною власністю.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що в теперішній час ОСОБА_4 надав їй ключі від спірної квартири. Вона поміняла замки на вхідних дверях, має можливість користуватися квартирою, має до квартири вільний, повний доступ.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 у судовому засідання позов визнали, не заперечували проти того, щоб ОСОБА_2 користувалася належною їй часткою квартири. ОСОБА_4 зауважив, що має право на отримання спадкової частки спірної квартири, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_7 в теперішній час він займається оформленням спадщини.

Суд вислухавши сторони та представників сторін вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло (а.с. 7), інформації з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 18-20, 22-24) ОСОБА_2 на праві приватної власності володіє ѕ часткою квартири, розташованої за адресою м. Ужгород, вул. Шумна, 32/41.

Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло (а.с. 7) ОСОБА_7 володів ј частки квартири, розташованої за адресою м. Ужгород, вул. Шумна, 32/41.

Згідно свідоцтва про смерть І-ФМ №246341 (а.с. 27) ОСОБА_7 помер 28.04.2018 року і в день його смерті відрилась спадщина на належне йому при житті майно майно.

Згідно технічного паспорту від 07.05.2018 року квартира, розташована за адресою м. Ужгород, вул. Шумна, 32/41 складається із трьох жилих кімнат площами 12,7 м2, 18,0 м2 та 9,3 м2 та загальною площею 69,3 м2.

Відповідно до довідки Ужгородської міської ради №1061/19-06 від 24.09.2018 року (а.с. 57) ОСОБА_4 за адресою: м. Ужгород, вул. Шумна, 32/41 не зареєстрований.

Згідно копії паспорту ВО 492041 (а.с. 33-34), довідки №648/а від 25.06.2018 року (а.с. 8) ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи те, що ОСОБА_4 надав ОСОБА_15 ключі від спірної квартири, вона поміняла замки у спірній квартирі та отримала доступ до квартири, суд вважає, що її позовні вимоги в частині вселення в спірну квартиру та зобовязання ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у користуванні квартирою задоволенню не підлягають, оскільки на час розгляду справи в суді її порушені права відновлені і судового захисту не потребують.

Щодо позовних вимог ОСОБА_15Н про встановлення порядку користування житловим приміщенням у квартирі 41 що знаходиться в будинку 32 по вул. Шумна в м. Ужгород шляхом надання ОСОБА_2 у користування кімнатами розміром 18,00 м2 .(циф. 7 плану) та розміром 12,70 м2 (циф.5 плану), кімнату розміром 9,30кв.м. надати у користування особам, які в законному порядку успадковують ј частку квартири, що належала померлому ОСОБА_7 суд доходить до висновку, що ці позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме в частині надання певних кімнат у користування позивачці, а в решті позовних вимоги відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1, 2 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ч. 1, 3, 4 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_2 володіє ѕ часткою спірної квартири, враховуючи те, що ј частка вказаної квартири ще не належить нікому, тобто договір про порядок користування квартирою укладати ОСОБА_2 ні з ким, беручі до уваги, що можливий виділ часток в квартирі в натурі, суд вважає за необхідне передати їй у користування кімнати площею 18,00 м2 .(циф. 7 плану) та розміром 12,70 м2 (циф.5 плану), відповідно до її частки у праві власності на квартиру.

Щодо вимоги про надання у користування кімнати розміром 9,30 м2 особам, які в законному порядку успадковують ј частку квартири, що належала померлому ОСОБА_7, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки такі особи ще не встановлені, право власності на ј частку квартири ні за ким не зареєстроване, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Витрати, повязані із розглядом справи суд вважає за необхідне покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 352,40 гривень сплаченого нею судового збору.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 396 ЦК України, суд,-

вирішив:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 до ОСОБА_4 про виселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та про встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою № 41, що знаходитсья в будинку №32 по вулиці Шумна в місті Ужгород Закарпатської області, виділивши ОСОБА_2 житлові кімнати розміром 18.00 кв.м. (циф. 7 плану) та розміром 12.70 кв.м. (циф. 5 плану).

Нежитлові та підсобні приміщення квартири №41, що знаходитсья в будинку №32 по вулиці Шумна в місті Ужгород Закарпатської області залишити в спільному користуванні співвласників квартири.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_18