КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/453/19
Провадження № 2/552/448/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.03.2019 року Київський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді Кузіної Ж.В.
секретаря Павленко Л.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики , -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики посилаючись на те, що 26 грудня 2017 року позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 39 600 грн., які останній зобов'язався повернути до 26 січня 2018 року. Зазначене підтверджується договором позики. Відповідач свої боргові відносини не виконав, борг не повернутий. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції , 3 % річних від прострочення суми та судові витрати.
Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома. Відзив на позовну заяву відповідно до норм ст. 178 ЦПК України не надав, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надходило.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились, з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 26 грудня 2017 року між сторонами укладений договір позики, згідно якого відповідач ОСОБА_2 позичив 39 600 грн. у позивача ОСОБА_1, які зобов'язався повернути до 26 січня 2018 року (а.с.22-24).
В обумовлений строк кошти відповідачем не були повернуті позивачу.
Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Крім того, зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог надано оригінал договору позики від 26 грудня 2017 року про одержання в борг відповідачем 39 600 грн. Даний договір засвідчений підписами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджує одержання відповідачем від ОСОБА_1 грошових коштів.
Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 26 грудня 2017 року в сумі 39 600 грн.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу з урахуванням індексу інфляції за період з січня 2018 року по грудень 2018 року в сумі 3872 грн. 88 коп. та 3% річних 1188 грн., а всього 44 660 грн.88 коп.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 768 грн. 40 коп. на відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні з позовом до суду.
Керуючись ст. ст. 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2).

Головуючий Ж.В. Кузіна