Провадження № 2/760/2919/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представника відповідача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дітей: синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грощової суми 2 000, 00 гр. на тверду грошову суму 6 000, 00 гр. на двох дітей, тобто 3 000, 00 гр. на кожну дитину.

Посилається в позові на те, що з 5 серпня 2006 року по 17 липня 2018 року перебувала в шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу мають двох дітей- синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу, діти залишились проживати з нею.

18 грудня 2017 року між ними був укладений нотаріальний договір про сплату аліментів на утримання дітей, в якому був встановлений розмір аліментів- 2 000, 00 гр. на двох дітей.

Зазначає, що 3 листопада 2018 року нею було направлено звернення на адресу відповідача про збільшення розміру аліментів, але згідно відстеження на сайті Укрпошти, відправлення не було вручено.

Вважає, що зазначена в договорі сума є недостатньою для утримання двох дітей.

Виходячи з того, що відповідач має стабільний дохід, забезпечений матеріально, просить змінити розмір аліментів на утримання дітей з твердої грощової суми 2 000, 00 гр. на тверду грошову суму 6 000, 00 гр. на обох дітей, тобто 3 000, 00 гр. на кожну дитину.

Позивачка в судове засідання не зв`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи в її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилався на те, що відповідач своєчасно та в повному обсязі виконує свої обов`язки, встановлені Договором, щодо утримання спільних дітей, що підтверджується квитанціями про перерахування грошових коштів.

Відповідач є пенсіонером та інвалідом 3 групи, отримує пенсію у розмірі 10 200, 00 гр., яка є його єдиним доходом, допомагає матеріально своїй матері.

Крім того, зазначив, що відповідач у відносинах з дітьми не обмежується сплатою аліментів, оплачує їм відвідування спортивних секцій, купує спортінвентар, фінансує дозвілля дітей, оплачує додаткові заняття з репетиторами, купує одяг та продукти харчування.

Що стосується відчуження автомобіля, він був проданий за 48 500, 00 гр., а не за вказану позивачкою суму.

Зазначив також, що відповідач має боргові зобов`язання в сумі 558 000, р., які має виконати до 18 жовтня 2029 року. Частина даних коштів була витрачена на придбання квартири, в якій проживає сім`я, решта на побутові питання.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батьто, який важко хворів і на його лікавння також була витрачена значна сума коштів.

/ а. с. 56 - 63; 76 - 90 /

Виходячи з цього, а також того, що позивачка не довела жодної з підстав, визначених ст.192 СК України, для зміни розміру аліментів, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що з 5 серпня 2006 року по 17 липня 2018 року сторонни перебували у шлюбі, в якому народилося двоє дітей, сини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18 грудня 2017 року між сторонами був укладений нотаріальний договір про сплату аліментів на утримання дітей, в якому був встановлений розмір аліментів - 2 000, 00 гр. на двох дітей.

Після розірвання шлюбу, діти залишились проживати з матір`ю.

Звертаючись до суду, позивачка зазначає, що після укладення договору на утримання дітей доходи відповідача змінилися в декілька разів.

Вважає розмір визначених аліментв недостатнім, виходячи з віку дітей та їх потреб, а також здатності відповідача та обов`язку утримувати дітей в необхідному для цього розмірі.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Тобто, за змістом ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений за домовленістю сторін, не вважається незмінним. В зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за домовленістю сторін.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як зазначено вище, аліменти відповідач сплачує за укладеним договором між сторонами від 18 грудня 2017 року.

/ а. с. 14 - 15 /

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Звертаючись до суду, позивачка в обгрунтування необхідності збільшення розміру аліментів посилається на неофіційний заробіток відповідача, здачу в оренду житла, продаж автомобіля.

Відповідно до ч.ч. 1, 2,3,4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Основні положення про докази визначено § 1 Глави 5 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.77, ст.80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Так, з точки зору закону необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків.

Звертаючись до суду та посилаючись на покращення матеріального становища відповідача, будь-яких доказів цього позивачка не надає і на них не посилається.

Не з`явившись у судове засідання, клопотань про витребування доказів в обґрунтування пред`явленого позову не подала.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з викладених вище обставин, відсутності доказів з боку позивача в обґрунтування пред`явленого позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення її вимог.

Керуючись ст. ст.7, 9, 180, 181, 182,192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 червня 2019 року.

Суддя Л.А.Шереметьєва