Провадження № 22-ц/801/235/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 рокуСправа № 127/15109/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,
суддів Рибчинського В.П., Оніщука В.В.,
за участі секретаря судових засідань Топольської В.О., скаржника, позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Усова Ю.В., представників відпові-дача військової частини НОМЕР_1 Гапченка С.А., ОСОБА_2 , розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовно-го провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнан-

ня незаконним та скасування рішення житлової комісії про зняття з квар-

тирного обліку та зобовязання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницького області від 21 листопада 2018 року, ухвалене у м. Вінниці Вінницької області за головування судді Воробйова В.В., повний текст якого складений 29 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання неза-конним, скасування рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку, зобовязання вчинити певні дії. Позов обгрунтований тим, що, починаючи з 1998 року, ОСОБА_1 проходив службу у різних військових частинах, зо-крема у військові частині НОМЕР_1 з 01 листопада 2002 року по 24 липня 2017 ро-ку. У зв`язку з відсутністю власного житла, відповідно до статті 34 Житлового кодексу УРСР рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 14 черв-ня 2000 року позивач був поставлений на квартирний облік у загальну чергу з 14 червня 2000 року. Рішенням начальника КЕВ м. Вінниці від 07 липня 2008 року сім`ї позивача у складі на той час трьох осіб, був виданий ордер на прожи-вання у гуртожитку КЕВ у кімнаті АДРЕСА_1 , де сім`я зареєстрована та проживає по даний час понад десять років.
06 травня 2017 року тимчасово виконуючим обов`язки командувача Повіт-ряних Сил Збройних Сил України був виданий наказ № 28-РС про переміщення позивача на службу у військову частину НОМЕР_3 . Такий наказ, на думку позива-ча, був виданий неправомірно, без особливої на те потреби, оскільки він у цей час перебував на стаціонарному лікуванні. На підставі вказаного наказу 24 лип-ня 2017 року командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ № 145 про вик-лючення позивача зі списків особового складу частини. Як зазначає позивач в обґрунтування позовних вимог, його переміщення в іншу частину було для ньо-го вимушеним, відбувалося не за його ініціативою, він виконував, на його дум-ку, незаконний наказ. Переміщення мало нетривалий характер, оскільки по-дальша служба як у військовій частині НОМЕР_1 , так і у військовій частині НОМЕР_3 була неможливою у зв`язку з його непридатністю за станом здоров`я.
Згідно з протоколом від 31 липня 2017 року № 11 позивача знято з квартир-ного обліку при військовій частині НОМЕР_1 через переміщення по військовій службі, пов`язане з переїздом до іншого гарнізону у м. Миколаїв, військову час-тину НОМЕР_3 . Позивач вважає зазначене рішення житлової комісії незаконним, оскільки воно прийнято поспішно, без повідомлення його про день і час прове-дення цього засідання, без запрошення для дачі пояснень. Виписку з рішення житлової комісії йому не надавали та не повідомили у п`ятнадцятиденний тер-мін про результати розгляду питання про зняття з квартирного обліку. Комісією не вивчалося питання щодо відсутності необхідності переїзду позивача, членів його родини у іншу місцевість, що є обов`язковою умовою для прийняття рі-шення про зняття з черги на поліпшення житлових умов.
26 липня 2017 року позивач прибув у військову частину НОМЕР_3 м. Миколаїв, командиром якої був виданий наказ від 26 липня 2017 року № 160 про зараху-вання ОСОБА_1 до особового складу зазначеної військової частини. За час переміщення на нове місце служби військова частина НОМЕР_1 не направила ра-зом з особовою справою чи окремо від неї облікову житлову справу позивача у військову частину НОМЕР_3 , що також підтверджує грубі порушення процедури прийняття, виконання рішення житлової комісії про зняття з квартирного облі-ку. ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним, скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , прийняте у формі протоколу засідання комісії від 31 липня 2017 року № 11, про його зняття з квартирного обліку при війсь-ковій частині НОМЕР_1 та зобов`язати відповідача поновити його у списку військо-вослужбовців запасу, які потребують поліпшення житлових умов, під тим са-мим порядковим номером, який існував до моменту прийняття рішення про його зняття з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 (а. с. 2-10).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницького області від 21 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено ( а. с. 147-150 ).
Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане судове рішення ска-сувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник вважає, що судом першої інстанції не надано оцінки діям командування військової частини НОМЕР_1 стосовно неможливості через хворобу переміщення його у зв`язку з не-придатністю до військової служби, що послужило підставою для прийняття ко-місією рішення про зняття з квартирного обліку, яке ним оскаржується. Також скаржник вважає, що недотримання відповідачем вимог підпункту 2.14 діючої на той час Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Зброй-них Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої нака-зом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, в чинній станом на момент ухвалення судом оскаржуваного рішення редакції, щодо не направлення житлової облікової справи до нового місця служби, є підставою для скасування рішення житлової комісії та поновлення його з сім`єю в спис-ках військовослужбовців запасу, які потребують поліпшення житлових умов під тим самим порядковим номером ( а. с. 155-160 ).

24 січня 2019 року до суду апеляційної інстанції на апеляційну скаргу ОСОБА_3 надійшов відзив командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , де він зазначає, що вважає оскаржуване рішення суду законним та обгрун-тованим, ухваленим у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить дане рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення ( 176-179 ).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеля-ційну скаргу учасників справи, дослідивши матеріали останньої, проаналізував-ши наявні у справі докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунто-ваність оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скар-га підлягає задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриман-ням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підста-ві повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на під-ставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослі-джені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимо-гам, воно є хибним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та усталеній практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно статті 47 Конституції України держава гарантує можливість стабіль-ного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення приму-сового позбавлення житла не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту пер-шого статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних сво-бод ( далі Конвенція ), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути ви-селеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її дер-жавних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для за-хисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами спра-ви, що позивач, починаючи з 1998 року, проходив службу у різних військових частинах, зокрема у військові частині НОМЕР_1 з 01 листопада 2002 року по 24 липня 2017 року. Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 14 червня 2000 року № 111 ОСОБА_1 був поставлений на квартирний облік в загальну чергу з 14 червня 2000 року ( а. с. 80 ). Рішенням начальника КЕВ м. Вінниці від 07 липня 2008 року сімї позивача у складі на той час трьох осіб виданий ордер для проживання у гуртожитку КЕВ, у кімнаті АДРЕСА_1 ( а. с. 79 ).
Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України по особовому складу від 06 травня 2017 року № 28-РС позивача призначено на посаду коман-дира відділення інженерно-аеродромного взводу аеродромно-експлуатаційної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_3 у м. Миколаїв. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з листа Коман-дування Повітряних Сил Збройних Сил України від 22 вересня 2017 року № 350/1/2399/пс, отриманого позивачем у відповідь на звернення з приводу непра-вомірності його призначення на посаду для подальшого проходження військо-вої служби у військовій частині НОМЕР_3 , враховуючи потребу вказаної військової частини у фахівцях його спеціальності, призначення позивача на посаду коман-дира відділення інженерно-аеродромного взводу аеродромно-експлуатаційної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_3 здійснено відповідно до вимог пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердже-ного Указом Президента України від 10 грудня 2008 року№ 1153/2008 ( а. с. 35 ). Відповідно до пункту 112 вказаного Положення військовослужбовець мо-же бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової части-ни до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення. Таке перемі-щення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім випадків, перелічених у пункті 112 вказаного Положення, зокрема, у випадку неможливості прохо-дження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його пе-реміщують, відповідно до висновку ( постанови ) військово-лікарської комісії. Непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у во-єнний час позивач був визнаний постановою військово-лікарської комісії ЦВЛК МО України від 12 липня 2017 року №1795/2 ( а. с. 27 ).
Питання щодо правомірності чи неправомірності переміщення ОСОБА_1 по службі не є предметом спору у даній цивільній справі.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 26 липня 2017 року № 160 сержанта ОСОБА_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_1 м. Вінниці, на підставі витягу з наказу КПС ЗСУ (по особовому складу) від 06 травня 2017 року № 28-РС, витягу з наказу командира військової части-ни НОМЕР_1 ( по стройовій частині ) від 24 липня 2017 року № 145 з 26 липня 2017 року було зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення з 26 липня 2017 року із зазначенням про те, що позивач з останньої дати справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків ( а. с. 86 ).
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленого прото-колом від 31 липня 2017 року № 11, у відповідності до пункту третього части-ни другої статті 40 Житлового кодексу УРСР, підпункту третього пункту 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470,підпункту третього пункту 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, позивача було знято з квартирного обліку ( а. с. 22 ). Це рішення затверджене 01 серпня 2017 року ТВО командира війсь-кової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 .
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції вка-зав на правомірність переміщення його на нове місце служби у м. Миколаїв, направлення листів самому позивачеві та військовій частині НОМЕР_3 з повідом-ленням про зняття позивача з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 із зазначенням вимог підпункту 2.14 Інструкції щодо зарахування військово-службовців у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону ( в іншу місцевість ), на облік за новим місцем проходжен-ня служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку. Суд визнав безпідставним посилання ОСОБА_1 на не направлення його об-лікової справи до нового місця служби, оскільки така бездіяльність є лише на-слідком рішень військового керівництва про переміщення позивача по військо-вій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону ( в іншу місцеість ) та прийнятого на їх підставі оскаржуваного рішення житловою комісією військо-вої частини НОМЕР_1 .
З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.
Відповідно до пункту третього частини другої статті 40 Житлового кодек-су УРСР, підпункту третього пункту 26 Правил обліку громадян, які потребу-ють поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затвер-джених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470, гро-мадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема, у випадку припинення трудових відносин з підприємством, установою, органі-зацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи. Згідно зпунктом 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, військовослужбовці та осо-би, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби ( за місцем звільнення з військової служби ) в тому числі і у разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт. Рішення про зняття з обліку та виключення зі списків осіб, що мають право першочерго-вого, позачергового одержання жилих приміщень, приймається житловою ко-місією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на облік, або її правонаступником. Рішення письмово доводиться до відома військовослужбов-ця у п`ятнадцятиденний строк із зазначенням причин зняття з обліку.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що допущені відповіда-чем порушення, недотримання порядку зняття позивача з сім`єю, у складі якої є двоє неповнолітніх дітей, з квартирного обліку є обгрунтованою підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Рішенням центральної військово-лікарської комісії від 12 липня 2017 року № 1795/2 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби у мир-ний час, обмежено придатним у воєнний час. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24 липня 2017 року № 145 ОСОБА_1 виключений із списків особового складу частини та вибув до нового місця служби - у військо-ву частину НОМЕР_3 м. Миколаїв, де згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 26 липня 2017 року № 160 був зарахований до списків особового складу та приступив до виконання службових обов`язків. Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 21 вересня 2017 року № 31-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.
Про день та час засідання житлової комісії з питання зняття сім`ї з квартир-ного обліку осіб, котрі потребують поліпшення житлових умов, ОСОБА_1 не повідомляли, на це засідання він не був запрошений. У п`ятнадцятиденний термін результати розгляду питання, рішення про зняття з квартирного обліку позивачу не повідомлялися, витяг з відповідного рішення житлової комісії не вручався. Безспірним є той факт, що про зняття з квартирного обліку позивачу стало відомо з відповіді Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України генерал-полковника ОСОБА_6 від 22 вересня 2017 року № 350/1/2399.
Фактично на сьомий день після звільнення ОСОБА_1 з місця служби у військовій частині НОМЕР_1 уже 31 липня 2017 року за відсутності позивача, без повідомлння його у будь-який спосіб про розгляд питання про зняття з квартир-ного обліку дане питання було вирішене по суті.
Пунктом 28 Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постано-вою Кабінету Міністрів України та Української республіканської ради профе-сійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, чітко визначено, що при розгляді питань про зняття з квартирного обліку і виключення зі списків осіб, котрі ко-ристуються правом першочергового отримання житлових приміщень на засі-дання відповідних органів, що приймали чи затверджували рішення про прий-няття громадянина на облік, запрошується зацікавлена особо. Про зняття з облі-ку ( виключення зі списку ) громадяни у 15-денний термін повідомляються у письмовій формі із зазначенням підстав зняття з обліку (виключення зі спис-ку). Пунктом 2.18 Інструкціїпро організацію забезпечення військовослужбов-ців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої нака-зом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, анало-гічно передбачено, що особа, щодо якої вирішується питання про зняття з квар-тирного обліку, у п`ятнадцятиденний термін повинна бути повідомлена про ре-зультати розгляду цього питання, отримати відповідну виписку з рішення.
Колегія суддів апеляційного суду критично оцінює позицію відповідача сто-совно повідомлення ОСОБА_1 про зняття з квартирного обліку при війсь-ковій частині А 1231 шляхом направлення листа від 04 серпня 2017 року № 350/119/1/635/ за його новим місцем проходження служби у м. Миколаїв, війсь-кову частину НОМЕР_3 . Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів отримання ОСОБА_1 цього повідомлення суду не представлено, а витяг із журналу реєстрації вихідних документів відповідача свідчить про адресата військову частину НОМЕР_3 , позивача у справі, але не доводить належного від-правлення цієї кореспонденції. Доказів доведення до відома позивача змісту листа військової частини НОМЕР_1 від 04 серпня 2017 року № 350/119/1/636/пс, ад-ресованого командиру військової частини НОМЕР_4 , про зняття з квартирного об-ліку за попереднім місцем служби, із зазначенням вимог п. 2.14 Інструкції щодо зарахування військовослужбовців у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону ( в іншу місцевість ), на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням ча-су перебування на обліку, також не представлено. Крім цього, зарахування ОСОБА_3 на облік для поліпшення житлових умов за новим місцем прохо-дження служби було неможливим через ненаправлення відповідачем його облі-кової справи з карткою обліку. Фактично позивач був позбавлений законного свого права на збереження перебування у черзі для отримання житла для своєї сім`ї.
У порушення пункту 2.14 згаданої Інструкціїпро організацію забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, за-твердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, по новому місцю служби ОСОБА_1 перший примірник його обліко-вої справи разом з першим примірником картки обліку не направлявся. Ця об-ставина представниками відповідача не оспорюється. Відповідно неможливо стверджувати, доводити дотримання законного права позивача, його сімї на перебування на обліку для поліпшення власних житлових умов.

Пунктом 2.16 Інструкції, затвердженої наказом МО України від 30 листопа-да 2011 року № 737, передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби у запас або відставку, за віком, станом здоров`я, у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості викорис-тання на військовій службі, залишаються ( за їх бажанням ) на обліку у військо-вій частині до одержання житлового приміщення з державного житлового фон-ду за останнім місцем проходження служби.
Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним су-дом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлу-мачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладаєть-ся на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апе-ляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повно-му обсязі, на користь скаржника підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем у справі судові витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.
Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2018 року скасувати.
Позов задоволити.
Визнати незаконним та скасувати пункт 1 рішення житлової комісії війсь-кової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) від 31 липня 2017 року, прийняте у формі протоколу № 11 засідання житлової комісії, стосовно зняття ОСОБА_1 -ча з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 .
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 відновити ОСОБА_1 -вича, реєстраційний номер обліку картки платника податків НОМЕР_6 , склад сім`ї чотири особи, місце проживання АДРЕСА_3 , у списку військовослужбовців запасу, котрі потребують поліпшення житлових умов, за тим самим порядковим номером, який існував до моменту прийняття рішення від 31 липня 2017 року про зняття його з квартирного облі-ку у військовій частині НОМЕР_1 .
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер обліку картки платника податків НОМЕР_6 , вит-рати по сплаті судового збору при зверненні у суд першої інстанції та поданні апеляційної скарги на судове рішення у розмірі 3200,00 гривень ( три тисячі двісті гривень 00 коп. ).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Т.О. Денишенко

Судді В.П. Рибчинський

В.В. Оніщук