КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Київ

Справа №761/39347/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/4976/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: СоколовоїВ.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Мальцева Д.О. 23 листопада 2018 року у м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко Олександр Анатолійович, державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любов Миколаївна, ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2018 року позивачі звернулися до суду першої інстанції із вищевказаним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко ОлександрАнатолійович, державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любов Миколаївна, ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - повернуто позивачам разом із доданими до неї документами.

Вказана ухвала мотивована тим, що позивачі не виконали вимоги ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, а саме ними не викладено обставини, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги до відповідачів, відсутні обставини, які б свідчили про порушення їх прав у правовідносинах саме з вказаними відповідачами та не зазначено доказів на їх підтвердження.

Не погодились із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_2, ОСОБА_3, ними подано апеляційну скаргу, так як вважають оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Вказують на те, що на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху ними було подано нову редакцію позовної заяви, у якій обґрунтовано позовні вимоги до відповідачів, зазначено докази, що підтверджують вказані обставини, зазначено правові підстави пред'явлення позову до відповідачів та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Враховуючи викладене просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що у жовтні 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченко Олександр Анатолійович, державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Любов Миколаївна, ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року позовну заяву залишено без руху у зв'язку із несплатою судового збору, та у зв'язку із невідповідністю позовної заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України (а.с.21-22). Зокрема, вказано на необхідність подати позовну заяву в новій редакції разом із копіями відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Позивачами, 22 листопада 2018 року, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції було подано позовну заяву в новій редакції та сплачено судовий збір (а.с.24-25).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 - повернуто позивачам разом з доданими до неї документами з підстав не усунення недоліків щодо викладення обставин, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги до відповідачів, зазначення обставин, які б свідчили про порушення їх прав та надання доказів на їх підтвердження (а.с.44).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог ст. ст. 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 1 ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з'ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Також слід зазначити, що ст. 229 ЦПК України передбачає, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Крім цього, відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановленихзаконом (рішення у справах: «Walchli v. France» від 26 липня 2007 року, «ТОВ «Фріда» проти України» від 8 грудня 2016 року).

З матеріалів справи вбачається, що позивачами на виконання ухвали суду була надана позовна заява в новій редакції з додатками для вручення особам, які беруть участь у справі. Також позивачами були виконані вимоги суду щодо сплати судового збору, що вбачається із супровідного листа суду від 03 січня 2019 року (а.с. 45), та виходячи з того, що вказане не зазначено в якості підстав для повернення позовної заяви.

Нова редакція позовної заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 складена з урахуванням положень ст. 175 ЦПК України. Заявлені позовні вимоги викладені в ясній і зрозумілій формі, у позовній заяві зазначені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено обраний спосіб захисту.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про повернення позовної заяви з підстав того, що в супереч вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, позивачами не викладено обставини, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги до відповідачів відсутні обставини, які б свідчили про порушення їх прав у правовідносинах з вказаними відповідачами та не зазначено доказів на їх підтвердження, є передчасними, оскільки всі докази досліджуються судом та їм дається відповідна оцінка під час розгляду справи по суті, а не на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Окрім іншого, апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання позовної заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 неподаною та повернення її позивачам.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року- скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В.Поліщук