У Х В А Л А

21 березня 2019 року

м. Київ

справа № 205/1312/17

провадження № 61-5418ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В.М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

12 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2017 року, посилаючись на те, що повний текст постанови апеляційного суду отримано 12 лютого 2019 року, проте доказів на підтвердження причин пропуску строку на касаційне оскарження не надає.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, скаржникунеобхідно надати належні та допустимі докази на підтвердження зазначених обставин, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, згідно з пунктом 7 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду скаржник має сплатити судовий збір в розмірі 200 відсотків скарги, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 цього Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як убачається з оскаржуваних судових рішень позивачка у грудні 2017 році звернулася до суду першої інстанції з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

Позивачем було заявлено до суду дві вимоги, з яких одна вимога про поновлення на роботі та одна про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.Відповідно до положень статті 5 Закону «Про судовий збір» вимога про поновлення на роботі не обкладається судовим збором.

Однак, вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є майновою та такою, що обкладається судовим збором.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час подання позову, за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено, що з 1 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600 гривень.

Таким чином, з урахуванням положень пункту у частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги необхідно сплатити суму судового збору з розрахунку суми, яку заявниця просить стягнути.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень суду, позивачка просила стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 110 639 грн 28 коп.

Заявниця має сплатити судовий збір у розмірі 2 212, 78 грн (1 106, 39 * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі необхідно надати суду відповідний документ.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко