Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1910/18 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 47 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 286/1910/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Овруцька міська рада Житомирської області, про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 28 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,1200 га, призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка межує із земельною ділянкою, що перебуває у користуванні ОСОБА_2

Позивач також зазначає, що, маючи намір приватизувати вказану земельну ділянку, вона у встановленому законом порядку звернулась до органу місцевого самоврядування із відповідною заявою.

Рішенням Кирданівської сільської ради від 19 жовтня 2017 року №263 їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) з передачею у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна земельна ділянка).

Для визначення меж земельної ділянки необхідно провести кадастрову зйомку, яка включає в себе, зокрема, й погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем.

На її неодноразові звернення до ОСОБА_2 із проханням надати дозвіл на погодження меж вказаної земельної остання відмовляється підписувати відповідний акт.

Внаслідок таких неправомірних дій відповідача вона позбавлена можливості у встановленому законом порядку оформити право власності на земельну ділянку, необхідну їй для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила визнати за нею право на приватизацію даної земельної ділянки без погодження її меж із суміжним землекористуваем - ОСОБА_2, тобто без підпису останньої у акті визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі та передачі на зберігання межових знаків.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 28 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити її позов.

Зокрема, зазначає, що внаслідок безпідставної відмови ОСОБА_2 підписати акт погодження меж, вона позбавлена можливості приватизувати земельну ділянку.

Також вважає, що висновок суду про існування між нею та відповідачем спору щодо розміру та меж земельних ділянок, є необґрунтованим та не вказує на наявність підстав для відмови у задоволенні позову. Всі господарські споруди на земельній ділянці, яку вона має намір приватизувати, побудовані ще за життя її матері й жодним чином не порушують права відповідача. Будь-якого рішення з приводу недотримання санітарних норм у зв'язку із розташуванням вбиральні та сараю, суду не надано. Отримавши у спадок дане домоволодіння, вона жодним чином не порушила права ОСОБА_2

Окрім того, поза увагою суду залишилась та обставина, що відповідач не проживає у житловому будинку, розташованому на суміжній земельній ділянці. Доказів того, що вона оформила право власності на дане нерухоме майно, суду не надано.

Суд не надав належної оцінки тій обставині, що своїми діями відповідач перешкоджає їй у реалізації наданого законодавством права на отримання у власність земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статями 116,118 ЗК України визначені підстави та порядок набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

За правилами ч.3 ст.158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, яка становить комплекс робіт, що виконуються для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Статтею 55 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Кирданівської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 19 жовтня 2017 року №263 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), з передачею її у власність, орієнтовною площею 0,12 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 є суміжним землекористувачем та відмовляється погоджувати межі земельної ділянки, яку позивач має намір приватизувати. Як пояснила ОСОБА_2 в судовому засіданні, підставою такої відмови є розташування позивачем господарських споруд з порушенням Державних санітарних норм.

Отже, непогодження ОСОБА_2 меж земельної ділянки, яке мотивоване наявністю земельного спору, є формою реалізації прав останньої.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що процедура погодження меж самостійного значення не має, й не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи надану йому законом компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. При цьому кадастровою зйомкою є комплекс робіт, які проводять юридичні та фізичні особи, що одержали в установленому законом порядку ліцензію на проведення геодезичних та картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і такі дії не впливають на правовий режим земельної ділянки та не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база.

Водночас, непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не може бути підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність, оскільки вирішення питань, пов'язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить виключно до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне законодавство не обмежує права на приватизацію у зв'язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акта погодження меж земельних ділянок.

Непогодження меж земельної ділянки суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації.

Отже, відмова ОСОБА_2 від підписання акта погодження меж земельних ділянок не порушує права ОСОБА_1 на приватизацію вказаної земельної ділянки та не є перешкодою у проведенні передбачених законом дій, спрямованих на безоплатну передачу їй у власність земельної ділянки, в тому числі і прийняття відповідних рішень органом місцевого самоврядування.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.259, 268,367,368,374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 28 січня 2019 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 1 квітня 2019 року.