Справа № 308/6449/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Лемак О.В., за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді подання головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Русин А.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікайний код НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Русин А.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікайний код НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування вимог, у поданні зазначено, що на виконанні в Ужгородському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження ВП № 57006677 з виконання постанови № 2350/30500/18, виданої 27.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 8 500,00 грн. штрафу.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 24-26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 15.08.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію даної постанови надіслано для відома та виконання сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України про виконавче провадження», державним виконавцем розпочато примусове виконання рішень.

Вказує, що на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак, ОСОБА_1 на виклики не зявився, причини неявки не повідомив виконавцю.

Зазначає, що на запит виконавця Державною прикордонною службою України повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинав державний кордон України та має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .

Однак, стверджує, що рішення суду боржником до тепер не виконано, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Враховуючи викладене, головний державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікайний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань покладених на нього постановою № 2350/30500/18, виданою 27.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судове засідання державний виконавець не з`явився, хоча про час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності державного виконавця.

Дослідивши подання та долучені до нього документи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні в Ужгородському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження ВП № 57006677 з примусового виконання постанови № 2350/30500/18, виданої 27.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штрафу - 8 500,00 грн.

Судом встановлено, що відповідно до ст. ст. 3, 4, 24-26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 15.08.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57006677 з примусового виконання постанови № 2350/30500/18, виданої 27.06.2018 року Закарпатської митницею ДФС про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штрафу - 8 500,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

З системного аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випадку на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Відповідно до імперативних вимог Цивільного процесуального кодексу України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобов`язана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, але й зазначити відповідні докази на їх підтвердження. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, державним виконавцем не надано жодного доказу, який би свідчив про умисне ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, а саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

Крім того, у матеріалах подання відсутні будь-які докази, які свідчать про отримання боржником викликів до Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області та у поданні йдеться лише про наявність у боржника невиконаного грошового зобов`язання, без визначення причин та доцільності відповідного обмеження, обставин, які обумовлюють прийняття такого рішення.

Згідно узагальненнями, наданими Верховним Судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у Законі України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що подання державного виконавця є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Русин А.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікайний код НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуюча О.В. Лемак