Номер провадження: 22-ц/813/2448/19
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року у складі суддіВасильків О.В.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 16.05.2007 року було укладено договір про іпотечний кредит №7860/0166-002, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 55000 доларів США з відсотками за користування кредитом в розмірі 12% річних, строком на 240 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16.05.2027 року. В подальшому шляхом укладення додаткових угод змінювався розмір відсоткової ставки: з 01.01.2009 року - 15% річних, з серпня 2009 року - 12% річних.

Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів.

На підставі вищевикладеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 7860/0166-002 від 16.05.2007 року в розмірі 38 576,19 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 01.10.2016 року 999 581,57 грн., та 55313,74 грн.; стягнути судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про слухання справи.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором про іпотечний кредит №7860/0166-002 від 16.05.2007 року в розмірі 38576,19 доларів США та 55313,74 грн., з яких: строковий основний борг по кредиту 28842,21 доларів США; прострочений основний борг по кредиту - 4273,82 доларів США; прострочені проценти за користування кредитом - 5369,07 доларів США; прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту - 1440,00 грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту - 21778,42 грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 31744,90 грн.; пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту - 350,42 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 91,09 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 15823,43 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у позовних вимогах відмовити повністю, посилаючись на те, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а також таким, що винесене з недоведеністю обставин, що мають значення для справи.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд ухвалив рішення не надавши оцінку всім доводам відповідача, а також за відсутності достатніх, належних та допустимих доказів в матеріалах справи, що свідчить про безпідставність вимог позивача, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню.

У своєму відзиві ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» зазначає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, апеляційну скаргу вважає необґрунтованою та такою, що суперечить законодавству України та матеріалам справи, у зв'язку з чим просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлева О.С. - головуючого суддя, судді - Журавльов О.С., Кравець Ю.І.

Ухвалами Одеського апеляційного суду цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 була прийнята до провадження, провадження у справі було відкрито та справа призначена до розгляду на 27 березня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 16.05.2007 року було укладено Договір про іпотечний кредит №7860/0166-002, відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 55000,00 доларів США, який Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 12,00 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

25.12.2008 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №7860/166-002 від 16.05.2007 року, відповідно до якої п. 1.1. кредитного договору викладено в новій редакції, згідно з якою Банк зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього Договору Кредит в сумі 55000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 55000,00 доларів США, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 15% річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

31.07.2009 року між сторонами у справі укладено Додаткову угоду №2 до договору про Іпотечний кредит №7860/166-002 від 16.05.2007 року, відповідно до якої п. 1.1. договору викладено в новій редакції, згідно з якою Банк зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього Договору Кредит в сумі 55000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 55000,00 доларів США, сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 12,0% річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Позивач виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу, однак відповідач ОСОБА_2 не виконав зобов'язання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається з розрахунку загальної заборгованості, наданого позивачем до позову, станом на 01.10.2016 року. Так, згідно вказаного розрахунку, загальна заборгованість ОСОБА_2 становить 40550,69 доларів США та 1790,42 грн., з яких: строковий основний борг по кредиту - 28842,21 дол. США; прострочений основний борг по кредиту - 4273,82 дол. США; прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2007 року по 30.09.2016 року - 5369,07 дол. США; прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту за період з 01.07.2007 року по 01.10.2016 року - 1440,00 грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.10.2015 року по 01.10.2016 року - 840,48 дол. США (21778,42 грн. за курсом НБУ станом на 01.10.2016 року); пеня за прострочені проценти за користування кредитом в гривні станом на 01.10.2016 року - 1225,11 дол. США (31744,90 грн.); 3% річних за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.10.2013 року по 01.10.2016 року - 91,09 дол. США (2360,31 грн.).

Задовольняючи позовПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору та не здійснив повернення коштів у строк, визначений у договорі, чим порушив права позивача.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

ОСОБА_2 звернувся до суду з запереченнями на позов та з відзивом, в якиих відповідачем зверталась увага суду на пропуск строку позовної давності позивачем.

Суд вірно зазначив, що дійсно, оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Однак з наданого стороною позивача розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 до 01.04.2015 року проводив регулярне погашення заборгованості, в зв'язку з чим перебіг позовної давності належить відраховувати саме з 01.04.2015 року, в зв'язку з чим суд першої інстанції приходить до обгрунтованого висновку про те, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки звернувся до суду з позовом 03.11.2016 року. При цьому суд також зазначив, що вимоги щодо стягнення неустойки також заявлені без пропуску строку позовної давності, оскільки розраховані за період з 01.10.2015 року по 01.10.2016 року.

На підставі вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» у повному обсязі, так як вони законні та обґрунтовані.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд ухвалив рішення не надавши оцінку всім доводам відповідача, а також за відсутності достатніх, належних та допустимих доказів в матеріалах справи, що свідчить про безпідставність вимог позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки під час розгляду справи ОСОБА_2 не заперечувалося отримання кредитних коштів та укладення кредитного договору від 16.05.2007 року, що також підтверджується підписаним відповідачем додатковими угодами в 2008 році та в 2009 році.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі ці доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

РішенняКиївського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 29 березня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець