Справа № 307/1544/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 24 вересня 2014 року (у складі судді Розмана М.М.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області та управління Держземагентства у Тячівському районі про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним і скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом у квітні 2014 р.

Просила:

-визнати незаконним і скасувати рішення Нересницької сільської ради Тячівського району № 503 від 05.09.2012 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»;

-визнати недійсним і скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 29.12.2012 р., виданий на ім`я ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.1496 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 , і зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 06472 від 29.12.2012 р.;

-стягнути з відповідача ОСОБА_1 судові витрати.

Мотивувала тим, що 29.01.2010 р. ОСОБА_3 заповіла їй земельну ділянку площею 0.113 га в АДРЕСА_3 « АДРЕСА_4 » АДРЕСА_5 . Після смерті заповідачки вона подала заяву про прийняття спадщини та замовила технічну документацію, у процесі виготовлення якої з`ясувалося, що вказана земельна ділянка стовідсотково накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 .

Вважає, що рішенням Нересницької сільської ради Тячівського району № 503 від 05.09.2012 р. порушені її майнові права на успадковану земельну ділянку і такі підлягають судовому захисту.

Рішенням Тячівського районного суду від 24.09.2014 р. позовзадоволено повністю. Вирішено питання судових витрат.

У апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Дубчак Н.С., просить скасувати це рішення із підстав, передбачених ст.376 ч.1 п.п.1-4 ЦПК України, та ухвалити нове про відмову в позові.

Узагальнені доводи скарги зводяться до такого:

-земельні ділянки позивачки та відповідача ОСОБА_1 знаходяться у різних місцях, оскільки жодного спільного сусіднього власника /землекористувача не мають; так, земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться в урочищі « АДРЕСА_4 », а не «Полянки», і межує з вулицями «Залізнична» та «Афганська», а не «Інтернаціональна»;

-земельна ділянка площею 0.1496 га по АДРЕСА_1 , надана ОСОБА_1 у передбачений законом спосіб і жодні права та законні інтереси ОСОБА_2 не порушуються;

-суд фактично позбавив ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку під його житловим будинком АДРЕСА_1 ;

-позивач не надала суду докази, які підтверджують факт отримання нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 0.113 га в урочищах «Луги» та «Полянки» у порядку спадкування за ОСОБА_3 , а відтак не можна говорити про порушення яких-небудь її прав на яку-небудь земельну ділянку.

У відзиві представник позивачки адвокат Варга Д.Д., просить залишити скаргу без задоволення через надуманість доводів, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунгтоване.

Узагальнені заперечення зводяться до такого:

- ОСОБА_1 спочатку було передано у власність 0.10 га земельної ділянки із суміжним землекористувачем ОСОБА_3 , а згодом 0.1496 га, проте вказаний суміжний землекористувач або його правонаступник уже не зазначений;

-належна ОСОБА_2 . земельна ділянка не зайнята будинком ОСОБА_1 , оскільки такий розташований виключно в межах ділянки, яка була йому відведена (в межах 0.10 га);

-право власності у ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку виникло раніше, ніж у ОСОБА_1 , і в судовому порядку не скасоване;

-після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі ОСОБА_2 безперешкодно погодила у всіх відповідних інстанціях технічні матеріали по встановленню меж земельної ділянки та виготовила свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3 загальною площею 0.0581 га (с. Нересниця, АДРЕСА_6 . Інтернаціональна, урочище «Полянки»).

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення залишенню без змін, із таких мотивів.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що з видачею ОСОБА_1 оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку за рахунок ділянки спадкодавця порушено право позивачки на успадкування цієї земельної ділянки, а тому це право підлягає захисту способом, обраним позивачкою.

При цьому суд установив таке.

Згідно із заповітом від 29.01.2010 р. ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0.113 га на території Нересниціької сільської ради в урочищі «Луги», «Полянки», яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 20.06.2001 р. (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, а ОСОБА_2 подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с.10).

Однак, при оформленні спадщини було встановлено стовідсоткову накладку на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 29.12.2012 р., виданим на підставі рішення Нересницької сільської ради № 503 від 05.09.2012 р., що підтверджується, зокрема, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарствав Закарпатській області від 29.01.2014 р.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1, ч.6 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Неоспореними обставинами в справі є статус позивачки як спадкоємиці померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 за заповітом і належність останній (за життя) земельної ділянки загальною площею 0.113 га (яка складається із двох земельних ділянок № 1 і № 2 в урочищах «Луги» та «Полянка») на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 20.06.2001 р.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надала суду докази, які підтверджують факт отримання нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 0.113 га в урочищах «Луги» та «Полянки» у порядку спадкування за ОСОБА_3 , а відтак не можна говорити про порушення яких-небудь її прав на яку-небудь земельну ділянку, не заслуговують на увагу як суперечні письмовим доказам і нормам матеріального права.

Так, чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину").

Частинами першою та третьою статті 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Установлено та не заперечується, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , подавши до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с.9, 10).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину, володіти і користуватися), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Указаний правовий висновок узгоджується із низкою постанов ВС (зокрема,постановою Верховного Суду|Касаційного цивільного суду від 22.08.2018у справі № 623/2000/15-к|61-12242св18).

Твердження апелянта про те, що земельні ділянки позивачки та відповідача ОСОБА_1 знаходяться у різних місцях, оскільки жодного спільного сусіднього власника /землекористувача не мають; так, земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться в урочищі « АДРЕСА_4 », а не «Полянки», і межує з вулицями «Залізнична» та «Афганська», а не «Інтернаціональна», спростовуються матеріалами справи (зокрема, державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 20.06.2001 р., актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області від 29.01.2014 р., план-схемою земельних ділянок, будівельним паспортом на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника, виданим ОСОБА_1 , згідно з матеріалами якого суміжним землевласником указана ОСОБА_3 ,проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 (належним чином засвідчена копія якого оглянута в суді апеляційної інстанції).

У зв`язку з наведеним, а також за фактичних обставин справи довід апеляційної скарги про те, що земельна ділянка площею 0.1496 га по АДРЕСА_1 , надана ОСОБА_1 у передбачений законом спосіб і жодні права та законні інтереси ОСОБА_2 не порушуються, є безпідставним.

Не ґрунтується на матеріалах справи і довід апелянта про те, що суд фактично позбавив ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку під його житловим будинком АДРЕСА_1 , оскільки згідно з будівельним паспортом ОСОБА_1 і технічними матеріалами по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю (а.с.119-135) житловий будинок останнього розташований на земельній ділянці площею 0.10 га, яка спочатку була виділена ОСОБА_1 рішенням Нересницької сільської ради № 255 від 24.11.2005 р. і перенесена в натурі з узгодженням меж згідно з актами від 2006 р. (а.с.121, 124-126).

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Тячівського районного суду від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 26 червня 2019 р.

Судді: