Справа № 635/4109/18
Провадження № 2/635/189/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар Зуєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, третя особа: ОСОБА_2 ,

представник позивача ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану майну внаслідок ДТП в розмірі 337272,30 гривень; матеріальну шкоду, заподіяну іншим ушкодженням здоров`я, внаслідок ДТП в розмірі 1300,00 гривень; моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 01 листопада 2016 року о 09:30 за адресою: АДРЕСА_1 відбулася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Постановою апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП у вчиненні дорожньо-транспортної події, яка відбулася 01 листопада 2016 року. В результаті ДТП автомобіль Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, чим позивачу завдано матеріальну шкоду на суму 435686,50 гривень. Транспортний засіб Mercedes Benz Sprinter 313, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 належить військовій частині польова пошта НОМЕР_3 Міністерства оборони України. Станом на 01 листопада 2016 року ОСОБА_2 був військовослужбовцем та перебував у службових відносинах з військовою частиною польова пошта НОМЕР_3 Міністерства оборони України. Обов`язок держави відшкодувати шкоду, завдану майну інших осіб, яку заподіяно внаслідок незаконних дій та бездіяльності військовослужбовців при здійснені ними своїх повноважень, покладається на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління. Оскільки цивільно-правова відповідальність автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована не була, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 100000,00 гривень в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Не відшкодованою залишається шкода в розмірі 335686,50 гривень та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1585,80 гривень. Також внаслідок дорожньо-транспортної події, яка відбулася 01 листопада 2016 року здоров`ю позивача спричинена шкода, а саме: з місця ДТП ОСОБА_1 був доставлений каретою швидкої допомоги до КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» з діагнозом: дифузний кардіосклероз, на лікування ОСОБА_1 витратив грошові кошти в розмірі 1300,00 гривень. Таким чином, відповідач повинен відшкодувати на користь позивача матеріальну шкоду, заподіяну іншим ушкодженням здоров`я, внаслідок ДТП в розмірі 1300,00 гривень. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної події, яка відбулася 01 листопада 2016 року позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у порушенні звичайного способу його життя, а також моральних стражданнях останнього, а саме: пошкодження автомобіля з вини відповідача викликало чимало страждань, стрес та нервове перенавантаження; позивачу доводилось вирішувати питання щодо відновлення транспортного засобу, фінансування такого відновлення, а також захищати свої порушенні права в судовому порядку, що мало наслідком нервове та психологічне перенавантаження, тому позивач визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 гривень, яка також підлягає стягненню з відповідача. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 червня 2018 року відкрито провадження по справі.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, при цьому підтвердив, що відповідачем є саме Міністерства оборони України, категорично заперечував проти зміни відповідача та залучення як співвідповідача до участі у справі військової частини, якій належить транспортний засіб.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених його довірителем, також підтвердив, що відповідачем є саме Міністерства оборони України, категорично заперечував проти зміни відповідача та залучення як співвідповідача до участі у справі військової частини, якій належить транспортний засіб.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю витребування додаткових доказів.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

З урахуванням позиції позивача та представника позивача, які категорично заперечували проти задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача та третьої особи.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 01 листопада 2016 року о 09:30 за адресою: АДРЕСА_1 відбулася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року, визначено, що доводи апелянта щодо наявності в діях ОСОБА_2 вини у вчиненні ДТП заслуговують на увагу, так згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 1100 від 29 травня 2017 року в одному з варіантів розвитку подій, який в свою чергу узгоджується з даними протоколу про адміністративне правопорушення, висновком за результатами перевірки дорожньо-транспортної пригоди ЄО Індустріального ВП № 21734 від 01 листопада 2016 року, письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , схемою ДТП, даними протоколу огляду місця ДТП, вбачається порушення водієм ОСОБА_2 п. 11.2, 11.4, що знаходилися в причинному зв`язку з виникненням вказаної ДТП.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 11781, що складений 28 грудня 2016 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, в результаті ДТП, що сталася 01 листопада 2016 року автомобілю Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 спричинені механічні пошкодження, чим власнику транспортного засобу ОСОБА_1 завдано матеріальний збиток на суму 435686,50 гривень.

Власником пошкодженого автомобіля Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ОСОБА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Транспортний засіб Mercedes Benz Sprinter 313, військовий номерний знак НОМЕР_1 належить військовій частині пп НОМЕР_3 , про що свідчить довідка № 3 про належність транспортного засобу, надана 15 травня 2015 року, військовою частиною польова пошта НОМЕР_3 Міністерства оборони України (код 26613778).

Також суду надано: копію військового квитка серії НОМЕР_5 , виданий 28 жовтня 2010 року Саксаганським військовим комісаріатом Дніпропетровської області на ім`я третьої особи ОСОБА_2 ; виписка із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 № 5541, надана 05 листопада 2016 року КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25»; копія квитанції про сплату суми за проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Діяльність із використання, зберігання й утримання військовими частинами транспортних засобів, зокрема автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , має ознаки джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Органами, які здійснюють управління військовим майном згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі також - ЗСУ).

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.

Шкода, заподіяна об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і який був закріплений Міністерством оборони України на праві оперативного управління за військовою частиною, що має статус юридичної особи, відшкодовується цією військовою частиною, що вказано у правовому висновку, що викладений в постанові Великої палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року по справі №243/10982/15-ц (провадження №14-81цс18), який повинен бути врахований судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин на підставі ч.4 ст.263 ЦПК України.

Суд, аналізуючи норми діючого законодавства вважає, що вимоги позивача про стягнення з Міністерства оборони України суми моральної та матеріальної шкоди, що завдана в наслідок ДПТ за участі автомобіля, що рахується за військовою частиною задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідачем у справі визначено Міністерство оборони України, однак з наданих позивачем доказів вбачається, що володільцем джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно з довідкою № 3 від 15 травня 2015 року про належність транспортного засобу на час скоєння ДТП була військова частина пп В082, яка відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України повинна нести відповідальність з відшкодування шкоди, спричиненої позивачу внаслідок порушення Правил дорожнього руху військовослужбовцем цієї військової частини, а позивач та представник позивача у судовому засіданні заперечували проти заміни відповідача і залучення як співвідповідача військової частини.

За вказаних обставин суд відмовляє позивачу в задоволенні позову за недоведеністю та безпідставністю його вимог, при цьому також виходить з того, що позивач заперечував проти притягнення до участі у справі в якості відповідачів інших осіб, заперечував проти заміни відповідача, особу за участі якої сталася ДТП залучено в якості третьої особи, а суд за змістом ст. 51 ЦПК України позбавлений можливості за власної ініціативи замінити неналежного відповідача, залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача, та відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, справу розглядає в межах вимог заявлених позивачем.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 віднести за його рахунок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні вимог до Міністерства оборони України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП повністю відмовити.

Судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 віднести за його рахунок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 28 березня 2008 року, місце проживання: АДРЕСА_2 ,

відповідач Міністерство оброни України, , місцезнаходження: місто Київ-168, Повітрофлотський проспект, 6,

третя особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 29 березня 2019 року.

Суддя О.М. Пілюгіна