ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8353/19 Справа № 215/1313/18 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ грошових коштів, які є спільною сумісною власністю подружжя,

в с т а н о в и л а:

05 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ грошових коштів, які є спільною сумісною власністю подружжя.

Вказував, що з 04 вересня 2010 року по 24 листопада 2015 року перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час вказаного шлюбу 17 січня 2014 року з АТ «ВТБ БАНК» було укладено кредитний договір, за яким на споживчі потреби сім`ї отримано кредит в розмірі 49.936 грн. на строк по 17 січня 2017 року. Загалом вони повинні були сплатити 36 щомісячних платежів в розмірі 2.575 грн. з урахуванням відсотків. Під час перебування в шлюбі вони сплатили 22 платежі на суму 56.650 грн.

Зазначав, що після розірвання шлюбу він одноособово продовжував здійснювати погашення кредиту починаючи з грудня 2015 року по травень 2016 року, оскільки відповідач своїх обов`язків, які б становили половину оплати по 1.287 грн.50 коп. щомісячно, не виконувала. Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 27 лютого 2017 року кредитні кошти отримані позивачем визнано спільною сумісною власністю подружжя.

Посилаючись на те, що обов`язки відповідача ОСОБА_2 по погашенню кредитних платежів з ним є рівними, тому на підставі ст.ст.61,65 СК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 14.437 грн.50 коп. за одноособове виконання умов кредитного договору від 17 січня 2014 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ ВТБ БАНК.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно дослідив всі обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що на виконання умов договору позивачем здійснено п`ять щомісячних платежів в розмірі 2.575 грн. та один платіж в розмірі 18.000 грн., після чого кредитний договір було виконано в повному обсязі, що підтверджується довідкою від 13 березня 2019 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року по 24 листопада 2015 року, який розірваний рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року (а.с.11).

17 січня 2014 року, під час шлюбу сторін, з АТ «ВТБ БАНК» укладено кредитний договір, за яким на споживчі потреби сім`ї ОСОБА_1 , який є позичальником по договору, було надано кредит в розмірі 49.936 грн. на строк по 17 січня 2017 року (а.с.14-15).

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 27 лютого 2017 року кредитні кошти, отримані позивачем згідно договору №R9B від 17 січня 2014 року з АТ «ВТБ БАНК» (на той час ПАТ «ВТБ БАНК»), в розмірі 49.936 грн., визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не зазначає конкретно суму кредитних зобов`язань подружжя після розірвання шлюбу, суд позбавлений можливості встановити період та суму сумісних платежів подружжя, виходячи з принципу диспозитивності розгляду заявлених позовних вимог відповідно до ст.13 ЦПК України.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог,виходячи з наступного.

За правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині четвертій статті 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Аналогічна правова позиція викладена Верховний Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі №6-539цс16.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року (а.с.12-13), яке набрало законної сили 11 квітня 2017 року, кредитні кошти, отримані позивачем згідно договору з АТ «ВТБ БАНК» в розмірі 49.936 грн., визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вказаним рішенням встановлено, що кредитні кошти надаються строком на 36 місяців, за період шлюбу сторонами здійснено 22 щомісячних платежі на загальну суму 56.650 грн.

З розрахунку орієнтовної сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки (а.с.17) вбачається, що щомісячний платіж складає 2.575 грн. та підлягає сплаті протягом 36 місяців.

Позивачем до позову надано квитанції про сплату ним сум за кредитним договором: 2.575 грн. у грудні 2015 року (а.с.18); 2.575 грн. у січні 2016 року (а.с.18); 2.575 грн. у лютому 2016 року (а.с.19); 2.575 грн. у березні 2016 року (а.с.19); 2.575 грн. у квітні 2016 року (а.с.20); 16.000 грн. у травні 2016 року (а.с.20).

Таким чином, зважаючи на те, що рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетоовської області від 27 лютого 2017 року кредитні кошти отримані позивачем згідно договору з АТ «ВТБ БАНК» в розмірі 49.936 грн. визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивач здійснив повне погашення заборгованості за вказаним договором, про що свідчить відповідна довідка банку (а.с.79), та надав докази того, що платежі здійснювались саме ним, враховуючи, що цивільні права та обов`язки за цим договором виникли в обох із подружжя, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача половини сплачених ОСОБА_1 коштів в розмірі 14.437 грн.50 коп. (2.575 грн.*5+16.000=28.875 сума сплачених коштів, згідно наданих ОСОБА_1 квитанцій; 28.875/2=14.437 грн.50 коп. половина сплаченої позивачем суми).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо даних для задоволення апеляційної скарги та позовних вимог, тому з урахуванням наведеного, рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства та встановлення всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

В порядку ч.13 ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за розгляд справи у розмірі 1.762 грн.(в суді першої інстанції 704 грн. 80 коп. та за звернення з апеляційною скаргою 1.057 грн. 20 коп. )

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ грошових коштів, які є спільною сумісною власністю подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 14.437 грн.50 коп. за одноособове виконання кредитного договору №R9B від 17 січня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством ВТБ БАНК та судові витрати у розмірі 1.762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.