15.04.2019 Справа №607/8984/19
ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А

15 квітня 2019 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., при вирішення питання про прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 та нанесення йому травм 22 лютого 2016 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2019 року дану справу розподілено для розгляду судді Черніцькій І.М.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність підстав для самовідводу судді.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно з вимогами ч.1 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Положеннями ст.40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Встановлено, що предметом даного позову є вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2, які мали місце 22 лютого 2016 року близько 17 год. в приміщенні Інспекції з питань захисту прав споживачів Тернопільської області.

Крім того, у провадженні судді Черніцької І.М. перебуває справа № 607/16341/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок отриманих травм ОСОБА_2 в результаті неправомірних дій ОСОБА_1, які мали місце 22 лютого 2016 року близько 17 год. в приміщенні Інспекції з питань захисту прав споживачів Тернопільської області. Розгляд даної справи розпочатий та перебуває на стадії дослідження доказів.

Положеннями п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до вимог ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

Згідно з приписами п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) , суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до положень п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та наявні обставини справи, приймаючи до уваги те, що судом вже здійснюється розгляд справи між тими самими сторонами, по даному факту подій лише за позовом іншого учасника спору, з метою уникнення будь-яких сумнівів в обєктивності та неупередженості судді, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст. 36-40 ЦПКУкраїни, суд, -

У Х В А Л И В:

Прийняти самовідвід судді Черніцької Ірини Миколаївни у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Справу передати в канцелярію суду для повторного розподілу в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя