Дата документу 22.10.2019 Справа № 320/2876/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 320/2876/18 Головуючий у 1 інстанції Горбачова Ю.В.
Провадження №22ц/807/2800/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Кочеткової І.В.,

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 червня 2019 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що 25 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та фізичною особою резидентом України ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 098-2008-2167. Відповідно до умов якого та додатків № 1, № 2 Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 22000 доларів США на споживчі потреби, зі сплатою відсотків у розмірі 14,95% річних за надання кредиту терміном до 10 червня 2028 року, а ОСОБА_1 зобов`язався погасити кредит, сплатити за його користування проценти в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 , 25 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 098-2008-2167-Р. Згідно умов якого остання. зобов`язалася відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед позивачем, що виникли за кредитним договором та можуть виникнути в майбутньому.

Також, 25 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та фізичною особою резидентом України ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 098-2008-2166 від 25.06.2008 року, відповідно до умов якого та додатків № 1, № 2 Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 31525,00 доларів США на споживчі потреби, зі сплатою відсотків у розмірі 14,95% річних за надання кредиту терміном до 10 червня 2028 року, а ОСОБА_1 зобов`язався погасити кредит, сплатити за його користування проценти в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, 25 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 098-2008-2166-Р. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_2 зобов`язалася перед Банком відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед позивачем, що виникли за кредитним договором та можуть виникнути в майбутньому.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, 25 червня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки нерухомого майна № 4695, квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Банк свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами щодо надання ОСОБА_1 грошових коштів виконав повністю. Однак з 10 січня 2009 року позичальник перестав належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 27 лютого 2013 року у нього виникла заборгованість: за кредитним договором №098-2008-2167 від 25.06.2008 року в розмірі 281000,47 грн. та кредитним договором №098-2008-2166 від 25.06.2008 року в розмірі 397882,83 грн., що в загальній сумі складало 678883,30 грн.

У 2013 році банком було подано позов до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області щодо стягнення з відповідачів заборгованості за вказаними кредитними договорами. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 28.04.2014 року, залишеним без змін Апеляційним судом Запорізької області, банку було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми заборгованості за кредитними договорами у зв`язку з пропуском строку позовної давності згідно ст. 257 ЦК України та ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З огляду на наведене, АТ «Універсал Банк» просило стягнути з відповідачів суму заборгованості у межах строку загальної позовної давності, розміром у три роки, яку встановлено ст. 257 ЦК України. Зокрема, стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості за кредитними договорами № 098-2008-2167 від 25.06.2008 року, № 098-2008-2166 від 25.06.2008 року в розмірі 31148,87 доларів США та суму судового збору в розмірі 12291,70 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що АТ «Універсал Банк» пропущений строк пред`явлення вимог про стягнення заборгованості як з основного боржника, так і з поручителя ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 червня 2019 року, та постановити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що Банком у цій справі були заявлені вимоги за три останні роки, тобто з 10 січня 2015 року по 10 грудня 2017 року, а отже, предмет спору є зовсім іншим. З посиланням на те, що законодавець відрізняє суму основного зобов`язання від відсотків за користування та штрафних санкцій, Кредитні договори, за якими АТ «Універсал Банк» просить стягнути заборгованість є чинними та за весь період дії з боку Боржників не було подано ніяких позовів про визнання їх недійсними чи неукладеними.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19 серпня 2019 року (а.с. 241) в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк».

Однак, в строк визначений судом на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2008 року між ВАТ «УніверсалБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 098-2008-2167, за умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 22000 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язався прийняти належним чином використовувати та повернути Банку грошові кошти (кредит) та сплатити проценти за користуванням ним в розмірі 14,95 річних у порядку та на умовах, визначених у договорі (а.с. 55-60).

25 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №098-2008-2167-Р, згідно п. 1.1 якого, поручитель зобов`язався відповідати перед Банком за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язання, що виникли з Кредитного договору №098-2008-2167 від 25.06.2008 року у повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 101-103).

Відповідно до п. 1.3 Договору поруки 1, поручитель відповідає перед Банком в тому обсязі, що й боржник, за всіма зобов`язаннями останнього, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій. Пунктом п. 1.5 встановлена солідарна відповідальність поручителя і боржника.

Також, 25 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 098-2008-2166, у відповідності до п. 1.1 розділу 1 кредитного договору, банк взяв на себе зобов`язання надати позичальнику грошові кошти в сумі 32525 доларів США, а відповідач прийняв на себе зобов`язання належним чином використовувати та по повернути позивачу грошові кошти та сплатити проценти за користування ним в розмірі 14,95 %у порядку та на умовах, визначених у договорі (а.с. 44-49).

Також з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань 25 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №098-2008-2166-Р, згідно п. 1.1 якого, поручитель зобов`язався відповідати перед Банком за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язання, що виникли з Кредитного договору №098-2008-2166-Р від 25.06.2008 року у повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 98-100).

Відповідно до п. 1.3 Договору поруки 1, поручитель відповідає перед Банком в тому обсязі, що й боржник, за всіма зобов`язаннями останнього, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій. Пунктом п. 1.5 встановлена солідарна відповідальність поручителя і боржника.

Також з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником за кредитними договорами, 25 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки нерухомого майна - квартири, посвідчений Чудською О.О., приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 4695, відповідно до якого предметом іпотеки є трикімнатна квартира загальною площею 69,0 кв. м., житловою площею 34,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та накладено заборону на відчуження вищевказаного майна згідно ст. 73 Закону України «Про нотаріат» (а.с. 66-76).

Свої зобов`язання за вищевказаними кредит ними договорами щодо надання позичальнику грошових коштів в розмірі 22000 доларів США та 31525 доларів США Банк виконав.

Встановлено, що ПАТ «Універсал Банк», позивач по справі є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Банк Універсальний» (а.с. 11).

Разом з тим, з матеріалів справи також вбачається, що у грудні 2013 року ПАТ «Універсал Банк» зверталось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з Договором іпотеки нерухомого майна квартири, посвідченого Чудьскою О.О., приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 4695, укладеним між позивачем та ОСОБА_1 , а саме - трикімнатну квартиру загальною площею 69,0 кв. м., житловою площею 34,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 678883,30 грн.

Так, підставою звернення ПАТ «Універсал Банк» до суду у грудні 2013 року було неналежне виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків за кредитними договорами № 098-2008-2166 та № 098-2008-2167 від 25 червня 2008 року.

За змістом рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2014 року ПАТ «Універсал Банк» використало право дострокового повернення усієї суми кредиту, а також сплати відсотків, шляхом направлення ОСОБА_1 вимоги про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором.

Такими діями кредитор ПАТ «Універсал Банк» на власний розсуд змінило умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати відсотків за користування кредитом.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2014 року було відмовлено у задоволені позову, у зв`язку з пропуском строку позивача на звернення до суду, оскільки встановлено, що Банк звернувся до суду 02 грудня 2013 року, в той час, коли строк виконання основного зобов`язання настав 22 червня 2009 року (а.с. 158-160).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2014 року залишено без змін (а.с. 162-164).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07 жовтня 2015 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року залишено без змін (а.с. 165-167).

Таким чином, вбачається що судами вже вирішувалось питання щодо спірних правовідносин, під час чого було встановлено, пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду з вимогами щодо виконання зобов`язань, яки виникли на підставі кредитних договорів, договорів поруки та договору іпотеки, щодо яких банк зараз звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Таким чином, суд першої дійшов вірного висновку, що вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги АТ «Універсал Банк» щодо того, що умови кредитного договору мають бути виконані до 26 червня 2028 року, а боржники продовжують ухилятись від виконання своїх зобов`язань згідно кредитного договору, фактично зводяться до незгоди з рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2014 року, яке набрало законної сили.

Крім того, вимоги АВТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за три останні роки з 10 січня 2015 року по 10 грудня 2017 року, не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки ґрунтуються на особистому тлумаченні цих норм скаржником, оскільки рішенням суду встановлено, що ще у грудні 2013 року Банком пропущено строк на звернення до суду щодо виконання зобов`язань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за спірними кредитними договорами.

Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Також Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під часу перегляду рішення апеляційним судом. Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 червня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 01 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: