Справа № 565/1210/19
Провадження № 2/565/454/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

суддіМалкова В.В.
при секретарі судового засіданняПанчук Г.І.
з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі судових засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про солідарне стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 76597 гривень з яких: середньомісячний заробіток (дохід) - 19412,44 грн., витрати на придбання ліків, лікарського обладнання та обстеження - 3935,04 грн., реальні матеріальні збитки - 21677,07 грн., 3% річних - 496 грн., інфляційні - 1076,45 грн.

В обгрунтування вказує, що порушення правил дорожнього руху 15.02.2019р. відповідачем ОСОБА_2 спричинило пошкодження транспортного засобу позивача та втрату його працездатності на період з 16.02.2019р. по 11.03.2019р. У зв`язку із чим позивач поніс матеріальні втрати, що складаються із втраченого заробітку за період тимчасової непрацездатності позивача, витрат на його лікування, недоотриманого відшкодування реальних матеріальних збитків, завданих транспортному засобу позивача. На суму нарахованих недоотриманих матеріальних збитків та суму середньомісячного заробітку позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати. Відповідач ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП була власником транспортного засобу, яким керувала відповідач ОСОБА_2 , тому позивач просить стягнути матеріальні збитки із відповідачів солідарно.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає вимоги позивача нічим необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Зокрема, відповідач вказує на відсутність: причинового зв`язку між ДТП та тимчасовою втратою працездатності позивача; доказів працевлаштування позивача; належних обґрунтувань вимог про стягнення середнього заробітку, зважаючи на те, що в листку непрацездатності позивача вказано про виплату 100% допомоги до заробітної плати; висловлює сумніви щодо належності та допустимості звіту про встановлення розміру матеріальної шкоди як доказу.

В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити та пояснив наступне. В результаті ДТП, що сталась 15.02.2019р., позивачу завдані матеріальні збитки, що складаються із вартості відновлювального ремонту автомобіля, лікування та втраченого заробітку за час перебування на лікарняному. Також завдано шкоди здоров`ю позивача. Визнав, що частину матеріальних збитків, а саме в розмірі 34661,84 грн. йому відшкодовано страховою компанією. Також вказав, що середній заробіток за період тимчасової непрацездатності йому компенсовано на підставі листків непрацездатності. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляли, заяви про відкладення судового засідання не подавали. Відповідач ОСОБА_3 відзиву не подала.

За таких обставин суд, керуючись ч.1 ст.281 ЦПК, вирішив провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення у справі.

Заслухавши пояснення позивача, в результаті повного, всебічного і об"єктивного дослідження доказів та керуючись законом, суд прийшов до наступного висновку.

15 лютого 2019 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем, марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул.Станційна в м.Вараш Рівненської області, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не вжила заходів для зменшення швидкості, не дотрималась безпечної дистанції та допустила зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 111730», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався попереду в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди була визнана ОСОБА_2 відповідно до постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 14.05.2019р. Із вказаної постанови також слідує, що ОСОБА_2 не заперечувала своєї вини у скоєнні ДТП.

Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова Пленуму), особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

З огляду на викладене та виходячи із загальних норм ст.ст.1166, 1167, 1187, 1190 ЦК, підстави для цивільної відповідальності відповідача ОСОБА_3 перед позивачем лише через те, що ОСОБА_4 є власником автомобіля марки «Volkswagen Passat» (д.н.з. НОМЕР_1 ), відсутні. Крім того, згідно із постановою судді Кузнецовського міського суду від 14.05.2019 під час ДТП автомашиною «Volkswagen Passat» (д.н.з. НОМЕР_1 ) керувала ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 .

За таких обставин вимоги позивача, заявлені до відповідача ОСОБА_3 задоволенню не підлягають у зв`язку із їх безпідставністю.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ 111730» (д.н.з. НОМЕР_2 ), що належить позивачу.

Як слідує із листа №1257 від 18.04.2019р. цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen Passat» (д.н.з. НОМЕР_1 ) на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» на підставі полісу АМ/8885704, за пошкодження в результаті ДТП 15.02.2019р. автомобіля марки «ВАЗ 111730» (д.н.з. НОМЕР_2 ) визначено страхове відшкодування в розмірі 34661,84 грн.

Як стверджує позивач страховою компанією йому дійсно були відшкодовані збитки на суму 34661,84 грн., завдані пошкодженням автомобіля в результаті ДТП.

Відповідно до Звіту №19011 від 31.03.2019р. про оцінку майна, проведеного на замовлення позивача, завданий внаслідок ДТП власнику автомобіля марки «ВАЗ 111730» (д.н.з. НОМЕР_2 ) матеріальний збиток становить 55992,29 грн. та є вартістю відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу його складових.

У зв`язку із цим, позивач просить стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 21677,07 грн., що залишились невідшкодованими страховою компанією.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із т.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальних збитків в розмірі 21677,07 грн.

Згідно із п.4 Постанови Пленуму положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань.

Тому вимоги позивача про стягнення 3% річних в сумі 496 грн. та інфляційні втрат в сумі 1076,45 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.1 ст.1195 ЦК фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно із ч.1 ст.1197 ЦК розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Із листків непрацездатності серії АДН №988541 та №988972, виданих ДЗ СМСЧ №3 МОЗ України, слідує, що: позивач працював на ВП РАЕС ДП НАЕК «Енергоатом»; перебував на стаціонарному лікуванні 7 днів - з 16.02.2019р. до 22.02.2019р., за які йому належало до виплати 100% допомоги до заробітної плати та нараховано відповідно 4211,76 грн.; перебував на амбулаторному лікуванні 17 днів - з 23.02.2019р. до 11.03.2019р., за які йому належало до виплати 100% допомоги до заробітної плати та нараховано відповідно 10228,56 грн.

Позивач в судовому засіданні визнав, що отримав виплати за вказаними листками непрацездатності. Будь-яких доказів про розмір втраченого заробітку у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності суду не надано, розрахунок заборгованості таким доказом не є.

З огляду на що суд вважає вимоги про стягнення втраченого заробітку в розмірі 19412,44 грн. безпідставними.

В позовній заяві позивач просить також стягнути з відповідача витрати на придбання ліків, лікарського обладнання та обстеження в розмірі 3935,04 грн.

Разом з тим, на підтвердження вказаних вимог позивач подав суду неналежної якості копії фіскальних чеків, у зв`язку із чим не представляється можливим встановити найменування та вартість придбаних ліків, лікарського обладнання та обстеження. Також копії фіскальних чеків не підтверджують, що лікарське обладнання, обстеження та ліки придбав саме позивач та придбані вони для лікування позивача. Тому суд вважає такі чеки неналежними доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, вимоги про стягнення втраченого заробітку в розмірі 19412,44 грн. та витрат на придбання ліків, лікарського обладнання та обстеження в розмірі 3935,04 грн.задоволенню не підлягають через їх безпідставність та недоведеність.

При зверненні до суду позивач зазначає, що він зазнав значних фізичних та моральних страждань, внаслідок отримання ним в результаті ДТП тілесних ушкоджень (закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, осадні рани лобної області справа, підборіддя та забій носа).

Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 гривень не є обґрунтованими і доведеними позивачем в повному обсязі. Однак, зважаючи на те, що внаслідок ДТП позивачу заподіяні тілесні ушкодження, що завдали йому фізичного болю та страждань, факт заподіяння моральної шкоди позивачу є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком протиправної поведінки відповідача ОСОБА_2 Тому суд, виходячи із засад розумності та справедливості вважає достатнім для компенсації завданої позивачу моральної шкоди суму в розмірі 10000 грн.

Таким чином, підлягають задоволенню вимоги позивача до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків в розмірі 21677,07 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. У решті вимог позивача слід відмовити.

Позивачем понесені судові витрати в розмірі 7326 грн., з яких витрати на: правову допомогу - 4350 грн. (підтверджується квитанцією №0.0. від 10.06.2019р., додатковою угодою №1 до Договору №012 від 10.06.2019р. про надання правової допомоги), пов`язані із проведенням експертизи - 2976 грн. (підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру №011 від 31.03.2019р.). Витрати по сплаті судового збору позивачем не понесені.

Вирішуючи питання про судові витрати, згідно із ст.141 ЦПК, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 пропорційно до задоволених вимог - 3030грн. 03 коп. (41,36% від 7326 грн.).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1190, 1192,1194, 1195, 1197 ЦК України, ст.ст. 81,141,263-265,280-289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.№ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.№ НОМЕР_3 )21677 (двадцять одну тисячу шістсот сімдесят сім) гривень 07 копійок матеріальних збитків та 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.№ НОМЕР_3 ) понесені по справі судові витрати в розмірі 3030 (три тисячі тридцять) гривень 03 копійки.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.№ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ) в частині стягнення середньомісячного заробітку, витрат на придбання ліків, лікарського обладнання та обстеження, 3% річних та інфляційних витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте Кузнецовським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача, поданою до Кузнецовського міського суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду.

Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного рішення суду безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення чи апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий

Повне рішення суду складене і підписане головуючим 31 жовтня 2019 року.