РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП в розмірі 30 892,40 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволені за безпідставністю та недоведеністю.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 грудня 2017 року о 09 год. 15 хв. в м.Рівне по вул.Соборній ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом автомобілем Мазда, державний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався попереду та належить позивачу по справі ОСОБА_1 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Рівненського районного суду від 24 січня 2018 року по справі №570/62/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 340 гривень.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Мазда д.н.з. НОМЕР_1 (ОСОБА_3Ю), яким керував відповідач ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З дослідженої в судовому засіданні копії заяви позивача, про виплату страхового відшкодування від 12 березня 2018 року, адресованої на імя голови правління ПрАТ «Київський страховий дім» ОСОБА_4 вбачаться, що позивач по справі ОСОБА_1 у своїй заяві просив у встановленому законом порядку відшкодувати йому шкоду, заподіяну майну у результаті ДТП, яка мала місце м.Рівне, вул.Соборна, о 09 год. 15 хв. 26 грудня 2017 року з вини ОСОБА_2 в розмірі 18099,48 грн.

Тобто, між позивачем ОСОБА_1 та страховиком ПрАТ «Київський страховий дім» було узгоджено розмір грошового відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП в сумі 18099,48 грн.

З дослідженого в судовому засіданні звіту від 24 серпня 2018 року №11/18 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3, 2008 р.в., внаслідок пошкодження у ДТП станом на 10 січня 2018 року вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові CHEVROLET LACETTI NF 196 державний реєстраційний номер НОМЕР_4, 2008 р.в., в результаті його пошкодження у ДТП станом на дату оцінки (10 січня 2018 року) складає 30892,40 грн.

З дослідженої в судовому засіданні інформації про юридичну особу приватне акціонерне товариство «Київській страховий дім» (ПРАТ «Київський страховий дім»), ідентифікаційний код юридичної особи 25201716, місцезнаходження юридичної особи: 04053 м.Київ, вул.Артема, будинок 37-41 вбачається, що згідно даних про перебування юридичної особи в процесі припинення: 10 серпня 2018 року в стані припинення. Відомості про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи для заявлення кредиторами своїх вимог 10 жовтня 2018 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Види обовязкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.20 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обовязки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обовязки за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обовязки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обовязків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись в Рівненський міський суд з позовом лише до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди покликався на правову позицію Верховного Суду України викладену в постановах від 14 лютого 2018 року за результатами розгляду справи №754/1114/15-ц та від 20 січня 2016 року за результатами розгляду справи №6-2808 цс15 в яких містяться висновки, щодо правильного застосування норм права в спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищеної небезпеки, в яких зазначено, що право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом предявлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність, в якій застраховано завдавачем такої шкоди.

До позиції позивача, щодо права потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізації нею на власний розсуд прав, шляхом предявлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність, в якій застраховано завдавачем такої шкоди суд відноситься критично, оскільки у постанові від 4 липня 2018 року за результатами розгляду справи №755/18006/15-ц ОСОБА_5 Верховного Суду викладено нову правову позицію, а попередні відхилені, так у п. 35 зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобовязанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобовязаним субєктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобовязання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У п.38 зазначено, що обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, обєктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до п.57 ОСОБА_5 Верховного Суду вважає, що покладання обовязку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що належними відповідачами по справі мали б бути ПрАТ «Київський страховий дім», а в разі припинення його діяльності Моторно-Транспортне Страхове Бюро України.

Однак, позивач не отримав відмову від страховика ПрАТ «Київський страховий дім» з заявою до якого звернувся про виплату страхового відшкодування 12 березня 2018 року, а з заявою про у виплату страхового відшкодування до МТСБУ взагалі не звертався.

Встановлені обставини судом в судовому засіданні підтвердив представник позивача, крім того пояснив, що його довіритель з заявами до МТСБУ про виплату страхового відшкодування не звертався. Причин не звернення позивача до МТСБУ, для виплати страхового відшкодування представник позивача пояснити не зміг.

Отже, у разі звернення позивача до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, останнє мало б виплатити йому узгоджену між сторонами суму страхового відшкодування, зазначену у заяві в розмірі 18099,48 грн. А відповідач, який застрахував свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої ним шкоди зобовязаний був би сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування), визначеною у вищезазначеному звіті та сумою, виплаченою МТСБУ, а саме 12792,92 грн. (30892,40 грн. 18099,48 грн. = 12792,92 грн.)

Відповідно до ч.1 ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до ч.2 ст.51 ЦПК України,якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.51 ЦПК України, після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Справа розглядається судом за правилами спрощеного позовного провадження, до початку першого судового засідання про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача клопотань представник позивача чи сам позивач не заявляли. В судовому засіданні представник позивача не довів, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Оскільки суд встановлено, що позивач звернувся 12 березня 2018 року із заявою на імя голови правління ПрАТ «Київський страховий дім» ОСОБА_4 в якій просив у встановленому законом порядку відшкодувати йому шкоду, заподіяну майну у результаті ДТП, яка мала місце м.Рівне, вул.Соборна, о 09 год. 15 хв. 26 грудня 2017 року з вини ОСОБА_2 в розмірі 18099,48 грн. та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, з заявою про у виплату страхового відшкодування до МТСБУ взагалі не звертався, а відразу предявив вимогу до відповідача, тому з цих підстав, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Крім того, суд не приймає до уваги наданий позивачем звіт від 24 серпня 2018 року №11/18 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3, 2008 р.в., внаслідок пошкодження у ДТП станом на 10 січня 2018 року, оскільки як пояснив в судовому засіданні представник позивача, транспортний засіб його довірителя був ним відремонтований у березні-квітні 2018 року.

Звіт №11/18 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля CHEVROLET LACETTI NF 196, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, 2008 р.в., внаслідок пошкодження у ДТП станом на 10 січня 2018 року, складено субєктом оціночної діяльності 24 серпня 2018 року, на замовлення проведення оцінки, яке надійшло субєкту оціночної діяльності 17 серпня 2018 року, до якого долучено фотознімки пошкодженого транспортного засобу позивача, що в свою чергу свідчить про те, що при проведенні звіту, субєктом оціночної діяльності транспортний засіб не оглядався.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що його довіритель на час розгляду справи в суді за власні кошти в період з березня по травень 2018 року провів ремонт свого пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу.

Жодних належних та допустимих доказів, розміру збитків, що підлягають відшкодуванню позивачу, визначеному відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення транспортного засобу, позивачем та його представником, суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивач з заявами до МТСБУ про виплату страхового відшкодування не звертався; письмових доказів, які б підтверджували ті обставини, що позивачем було проведено реальні витрати на проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу суду надано не було, представник позивача не довів заявлених ним позовних вимог, а представник відповідача їх спростував належними та допустимими доказами, тому з цих підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 704,80 грн., рішення прийнято не на користь позивача, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.22,1192,1194 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн..

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн..

Суддя :