Постанова

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1164/11

провадження № 61-26287св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

стягувач - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

боржник - ОСОБА_2 ,

головний державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року у складі судді Смолки І. О. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2017 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Полякова О. З., Трофимової Д. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - Олександрівський ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області) Куліченко О. М.

Скарга мотивована тим, що 29 квітня 2015 року ПАТ «Родовід Банк» отримано виконавчий лист № 2-1164/11 виданий 29 квітня Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості в розмірі 641 014,28 грн.

14 липня 2015 року Олександрівським ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 48077405 з примусового виконання виконавчого листа.

04 січня 2017 року ПАТ «Родовід Банк» отримало постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 03 жовтня 2016 року. Підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві є не виявлення протягом року транспортного засобу боржника, розшук якого здійснювався органами поліції.

Проте, заявник вважає, що державний виконавець не вжив усіх передбачених Законом України «Про виконавчу службу» заходів для примусового виконання рішення суду, а саме - не звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника для виявлення майна, на яке може бути звернено стягнення.

Скаржник просив суд визнати незаконними дії головного державного виконавця Куліченко О. М. Олександрівського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 03 жовтня 2016 року, скасувати зазначену постанову, зобов`язати Олександрівський ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області відновити виконавче провадження № 48077405.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що виконавчі дій, вчинені головним державним виконавцем Олександрівського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Куліченко О. М., свідчать про правомірну діяльність державного виконавця.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції, правильно застосувавши статті 383-387 ЦПК України, норми Закону України «Про виконавче провадження», дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги. Фактичні обставини встановлені судом повно та об`єктивно, підтверджуються матеріалами справи, встановленим обставинам та наданим доказам суд першої інстанції надав належний правовий аналіз, що відображено в ухвалі, що оскаржується.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою та просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем не було вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів у виконавчому провадженні № 48077405; постанова про повернення виконавчого документа стягувану була винесена передчасно та неправомірно.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 10 липня 2015 року до Олександрівського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області пред`явлений виконавчий лист № 2-1164/11, виданий 29 квітня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості в розмірі 641 014,28 грн.

Згідно з відповіддю Державної податкової служби України від 16 липня 2015 року про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та /або фізичними особами - підприємцями, є інформація про те, що платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває; згідно з відповіддю Пенсійного фонду України від 15 липня 2015 року, боржник пенсію не отримує.

Згідно з інформацією бази даних «АІС» Автомобіль» від 25 вересня 2015 року, за боржником зареєстрований транспортний засіб марки DAEWOO LEGANZA, державний номерний знак НОМЕР_1 , який оголошено у розшук за постановою від 30 вересня 2015 року.

Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України про осіб, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника є інформація про місце роботи боржника - ПП ОСОБА_4 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповіді Адресного бюро зазначено місце реєстрації боржника - АДРЕСА_2 , така адреса зазначена у виконавчому документі.

З метою перевірки майнового стану боржника державний виконавець здійснив вихід за вищезазначеною адресою, та встановив, що, майно боржника на яке можливо звернути стягнення відсутнє, про що складено відповідний акт від 28 вересня 2016 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на момент вчинення виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (частина перша статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону на момент вчинення виконавчих дій).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб,

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що звернення державного виконавця до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, є правом державного виконавця, а не його обов`язком.

Тим більше, у вказаних заходах необхідності не було, оскільки державного виконавця було добровільно допущено до вказаного житла, та ним було складено акт про відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення. Інших доводів скарга подана до суду першої інстанції не містила.

Встановивши, що виконавчі дій, вчинені головним державним виконавцем Олександрівського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Куліченко О. М., свідчать про правомірну діяльність державного виконавця, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

Доводи касаційної скарги про те, що державним виконавцем не було вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів у виконавчому провадженні № 48077405; постанова про повернення виконавчого документа стягувану була винесена передчасно та неправомірно не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення скарги.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко