Справа № 682/2161/19
Провадження № 2/682/799/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2019 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Шевчука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,
Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не прибув.
Його представники, адвокат Катернюк О.І. та Поліщук В.В., в судовому засіданні позов підтримали та просила його задовольнити. Додатково пояснили, що ремонт даху був минулого року ініційований відповідачем. При його проведенні позивач надав дозвіл на те, щоб відповідач зняв частину покрівлі зі сторони даху будинку, в якій проживає позивач, оскільки це було необхідно для проведення ремонтних робіт. Проте після того як відповідач завершив ремонтні роботи з перекриття, частину даху зі сторони позивача (покриття з якої ним було зняте) він на місце не повернув, що і призвело до руйнування стін будинку та дерев`яних елементів даху.
Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили з наступних підстав.
Так відповідач пояснив, що восени минулого року вирішив змінити перекриття на даху належної йому частини будинку. При цьому узгодив з позивачем, що частково зніме з даху з його сторони накриття, оскільки лише таким чином зможе виконати ремонтні роботи на свої стороні будинку. При зміні покрівлі був присутній і син позивача ОСОБА_5 . В подальшому, виконавши всі ремонтні роботи, та накривши дах належної йому частини будівлі, частину даху зі сторони позивача свідомо не накривав, оскільки знав про намір позивача перебудувати та реконструювати належну йому частку будинку та останній не наполягав на відновленні покрівлі даху.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є дружиною відповідача повідомила лише те, що позивач дійсно надав дозвіл її чоловікові на зняття часткове зняття покрівлі з його частини даху будинка, а також їй відомо про те, що син ОСОБА_4 ОСОБА_5 , мав намір реконструювати та перебудувати будинок.
Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, покази свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно даних витягу свідоцтва про реєстрацію права власності від 10.10.2006 року №12108900 ОСОБА_4 є власником 63 АДРЕСА_2 100 будинку АДРЕСА_3 (а.с.15).
Дану частку він набув у власність шляхом придбання в гр. ОСОБА_7 , що підтверджується договором купівлі продажу частини житлового будинку від 18.09.2006 року, посвідченому державним нотаріусом Славутської державної нотаріальної контори Хмельницької області Сапожнік Т.В. (а.с.13)
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст.1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.
Згідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завданої майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п.2 Постанови пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Суд визнає аргументованими доводи позивача щодо спричинення йому матеріальної шкоди, оскільки в судовому засіданні встановлено протиправність дій відповідача, в результаті чого завдана шкода майну відповідача, та прямий причинно наслідковий зв`язок між ними, в зв`язку з чим позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню.
Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Відповідно до п.9 вищевказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості встановлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачам, суд врахував, що відповідач, що призвело до значної зміни життєвих зв`язків та душевних страждань з приводу пошкодження належного йому транспортного засобу.
Доводи позивача про порушення його особистих немайнових прав знайшли своє часткове підтвердження в ході судового розгляду, оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача та в зв`язку із пошкодженням майна позивач зазнав порушення звичного ритму свого життя, наявністю незручностей в проживанні, тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості суд знаходить за можливе стягнути з відповідача в користь позивача 800 грн. моральної шкоди.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ч.ч.1, 2, 3 ст.23, ст. 1166 ЦК України суд, ст.ст. 12, 141, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, яким повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 25.10.2019