Дата документу 23.10.2019 Справа № 336/7085/14-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/7085/14Головуючий у 1-й інстанції Щаслива О.В.
Пр. № 22-ц/807/2678/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.

за участі секретаря Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, виділ в натурі частки в справі спільної часткової власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року частково задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, виділ в натурі частки в праві спільної часткової власності на нерухоме майно. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у доступі до горища і газопроводу в будинку АДРЕСА_1 , решта вимог залишена без задоволення.

Постановою Запорізького апеляційного суду (головуючий суддя (суддя -доповідач Кочеткова І.В., судді Гончапр М.С. і Маловічко С.В. а.в.м.с. 52-62), від 20 березня 2019 року в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду в цій справі відмовлено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У цій справі з метою забезпечення позову ухвалою суду від 16.09.2014 року накладався арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 ) на праві спільної часткової власності.

У березні 2019 року надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про скасування заходу забезпечення позову (а.в.м.с. 1-2), в якій остання просила:

- заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про визначення в натурі частки у праві спільної часткової власності та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні власністю» - у вигляді накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , - застосовані на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2014 року скасувати;

- вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис про обтяження №7036736 від 18.08.2014 року (про арешт нерухомого майна), вчинений на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2014 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2019 року (а.в.м.с. 7) скасовано захід забезпечення позову у вигляді арешту, який застосований ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2014 року, стосовно будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 ) на праві спільної часткової власності.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.в.м. 9-10) просила ухвалу суду першої у цій справі інстанції скасувати.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.в.м.с. 13).

В автоматизованому порядку суддею Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (а.в.м.с. 27).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 02 вересня 2019 року (а.в.м.с. 24), справу призначено до апеляційного розгляду (а.в.м.с. 28).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

ОСОБА_1 подала апеляційному суду заяву про відкладення розгляду цієї справи 02.10.2019 року у зв`язку із перебуванням її на лікуванні з 26.09.2019 року (довідка лікаря від 26.09.2019 року, а.в.м.с. 39-40).

Однак, 02 жовтня 2019 року розгляд цієї справи не відбувся та був відкладений на 23 жовтня 2019 року на 12 годину 50 хвилину, через перебування у цей день судді Кочеткової І.В. члена колегії суддів апеляційного суду у нетривалій відпустці, яка не є підставою для її зміни в автоматизованому порядку (довідка а.в.м.с. 41).

У судове засідання 23 жовтня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.в.м.с. 46-49) всі учасники цієї справи, окрім представника відповідача Чижової ОСОБА_3 адвоката Уткіна О.Є. (а.в.м.с.63), не з`явились.

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи - Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

ОСОБА_1 подала апеляційному суду заяву про відкладення розгляду цієї справи у зв`язку із зайнятістю її представника адвоката Нікончик Н.В. в іншому суді в іншій справі в інтересах іншої особи, надала копію повістки на підтвердження останнього (а.в.м.с.50-51), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання усіх учасників цієї справи, що не з`явились, у на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відкладення розгляду цієї справи відмовити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника відповідача Чижової ОСОБА_4 М ОСОБА_5 адвоката Уткіна О.Є. (а.в.м.с. 63).

Відводів учасниками цієї справи суддям апеляційного суду та самовідводів суддями апеляційного суду у цій справі не заявлено, підстави для самовідводу суддів апеляційного суду у цій справі відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 , перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, скасовуючи заходи забезпечення позову у цій справі, керувався ст. 158, 352-354 ЦПК України, та виходив з такого.

За змістом ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В силу ч. ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які зберігають свою дію до набрання законної сили відповідною ухвалою суду.

Як зазначено, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог про виділ в натурі частки в праві спільної часткової власності на нерухоме майно залишений без задоволення рішенням суду першої інстанції, яке залишено в силі постановою суду апеляційної інстанції.

В силу ч. 2 ст. 273 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Виходячи з викладеного, рішення Шевченківського районного суду в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 набрало законної сили з прийняттям постанови Запорізького апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду, і саме з моментом набуття рішенням сили закону пов`язано застосування заходів забезпечення позову.

Оскільки захід забезпечення позову прийнятий в забезпечення позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, застосування заходів забезпечення позову простирається до набрання рішенням законної сили, суд першої інстанції вважав, що вимоги заяви повністю узгоджуються зі змістом наведених норм цивільного процесуального закону, а задоволення заяви не порушуватиме нічиїх прав та охоронюваних законом інтересів.

У зв`язку з викладеним суд першої інстанції вважав за можливе скасувати заходи забезпечення 16.09.2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, виділ в натурі частки в праві спільної часткової власності на нерухоме майно, у вигляді арешту будинку АДРЕСА_1 , який належить сторонам на праві спільної часткової власності .

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують фактичних обставин цієї справи, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Згідно із ст. 3 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 149 ч. 1, 2 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють у часі відповідно до приписів ст. 158 ЦПК України.

Також, відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 10 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ст. 158 ч. 1, 4 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

За приписами ст. 158 ч. ч. 9, 10 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1,2 ст. 273 ЦПК України).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття (ст. 384 ЦПК України)

Встановлено, що станом на час постановлення судом першої інстанції оскаржуємої ухвали (27 червня 2019 року) рішення Шевченківського районного суду від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 набрало законної сили з прийняттям постанови Запорізького апеляційного суду 20 березня 2019 року за наслідками апеляційного перегляду, судові рішення набрали законної сили 20 березня 2019 року (копія постанови а.в.м.с. 52-62, були чинними на час постановлення судом першої інстанції ухвали 27 червня 2019 року, що є предметом апеляційного оскарження у цій справі, і залишаються такими на час перегляду питання апеляційним судом, оскільки хоча й було відкрите касаційне провадження Верховним Судом за касаційною скаргою ОСОБА_1 , проте справа не переглянута в касаційному порядку, а в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії вищезазначених рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду відмовлено ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2019 року (а.с. 11-12), належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи та в Єдиному державному реєстрі судових рішень станом на 23.10.2019 року відсутні).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову на підставі ст. 158 ч. 9 ЦПК України у цій справі.

Цивільним процесуальним законодавством не передбачено продовження дії заходів забезпечення позову у разі касаційного оскарження судового рішення.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах апеляційної скарги ОСОБА_1

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України у цій справі відсутні, ОСОБА_1 та її представником апеляційному суду не надані.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, у разі відмови позивачу ОСОБА_1 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору (а.в.м.с. 22), сплаченого нею при подачі вищезазначеної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 24.10.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.