Справа № 464/1350/18 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/1772/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Крайник Н.П.

суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут» про визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

16.03.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дій Публічного акціонерного товариства «Львівгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут», що полягають в нарахуванні обсягу за спожитий газ у квартирі АДРЕСА_1 на підставі показів загальнобудинкового газового лічильника.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що є співвласником квартри АДРЕСА_1 та проживає в такій, є інвалідом 3 групи, має право на пільги згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», а саме - 100% пільгу для оплати за газ. У будинку, в якому він проживає, встановлено загальнобудинковий лічильник, тому на даний час нарахування споживання газу проводиться пропорційно до кількості осіб, зареєстрованих у квартирі, чим поставлено його у нерівні умови з іншими споживачами, які мають можливість встановити індивідуальні лічильники. Він змушений здійснювати оплату за природній газ, якого не споживає, а відповідач змушує його за власні кошти встановити індивідуальний лічильник обліку газу в квартирі. Просить позов задоволити, визнати такі дії відповідачів неправомірними та стягнути в його користь кошти, сплачені ним надмірно в сумі 65 грн. 95 коп.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Львівгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут» щодо нарахування ОСОБА_2 обсягу та плати за спожитий газ по квартирі АДРЕСА_1, виходячи із показників загальнобудинкового газового лічильника з 01 листопада 2017 року.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз».

Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що між ПАТ «Львівгаз» та ЛКП «Житловик» (що обслуговує житловий будинок по АДРЕСА_1) 12.02.2018 року було складено акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між оператором ГРМ та власником (користувачем, балансоутримувачем) мережі №576с. Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу". Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, поза увагою суду залишилося те, що в будинку по АДРЕСА_1 силами ПАТ «Львівгаз» встановлено загальнобудинковий прилад обліку природного газу, який забезпечив комерційний облік природного газу в будинку. Саме тому, визнання незаконними дій ПАТ «Львівгаз» та ТОВ «Львівгаз збут» щодо нарахування ОСОБА_2 обсягу плати за спожитий газ у квартирі АДРЕСА_1 не відповідає вимогам ч. 3 ст. 12 закону України «Про ринок природного газу». Крім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд безпідставно виходив з того, що ПАТ «Львівгаз» був зобов'язаний законом встановити безкоштовні лічильники газу для такої категорії споживачів, як позивач - до 01 січня 2018 року, а у випадку не встановлення з його вини таких лічильників - обліковувати газ за нормами споживання. Поза увагою суду залишилося те, що чинним законодавством, яке регулює дані правовідносини, не передбачено обов»язку для операторів ГРМ встановлювати саме індивідуальні лічильники газу для споживачів.

Просить рішення Сихівського районного суду міста Львова від 01 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник ПАТ «Львівгаз» - Турчиняк Я.І. скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні змісту скарги та додаткових пояснень до неї від 14.02.2019 року (а.с.105), просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Позивач ОСОБА_2 проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що позивач проживає у квартирі АДРЕСА_1, є побутовим споживачем природного газу, на нього оформлено особовий рахунок. Індивідуальний лічильник газу в квартирі позивача не встановлено.

У листопаді 2017 року в будинку АДРЕСА_1, в якому знаходиться квартира позивача, встановлено та введено в експлуатацію загальнобудинковий вузол комерційного обліку споживання природного газу, тому нарахування плати за спожитий газ позивачу нараховується відповідно до показів загально будинкового лічильника.

На час встановлення загальнобудинкового лічильника газу в будинку, де проживає ОСОБА_2, діяв Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 01.10.2015 року.

Відповідно до вимог ст.6 цього Закону, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що у разі не встановлення населенню у строки, передбачені законом, індивідуальних лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів відповідно до вказаного Тимчасового положення. Оскільки в квартирі позивача відсутій окремий квартирного лічильник, а запровадження і застосування нових правил обліку і оплати за природній газ суперечить згаданим нормативним актам та законам, Конституції України, які мають вищу юридичну силу, має місце порушення відповідачами прав позивача, що ставить його в нерівні умови з іншими споживачами газу, примушує його вчиняти дії та нести витрати для захисту своїх прав. Загальнобудинковий лічильник газу не забезпечує і не може забезпечити облік споживання кожного окремого побутового споживача, а нормативний акт НКРЕ, окрім того, що надає газорозподільним підприємствам право встановлювати загальнобудинкові лічильники, містить також пряму вказівку на застосування норм споживання до побутових споживачів, помешкання яких не обладнані лічильниками. Зазначений нормативний акт є суперечливим стосовно порядку облікування газу у споживачів, чиї помешкання не мають квартирного лічильника, зокрема позивача. Позивач не відмовлявся від безкоштовного встановлення окремого приладу обліку газу в його квартирі, та у такого, який є інвалідом 3-ї групи, відсутні кошти на самостійне встановлення внутріквартирного лічильника, при цьому, передбачена гранична норма споживання газу на людину в місяць є завищеною, що позбавляє позивача 100% пільги і ставить його в уразливе становище. На переконання районного суду, відповідачами порушено вимоги Кодексу газорозподільних систем, зокрема, пунктом 3 глави 4 «Порядок комерційного обліку газу по об'єктах побутових споживачів (населення)» розділу IX якого передбачено, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об'єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у справі № 296/6536/17-ц від 08 серпня 2018 року, дії відповідачів щодо оснащення споживачів - фізичних осіб загальнобудинковими лічильниками газу з одним газовим приладом не можна визнати неправомірними.

Встановлено, що ПАТ «Львівгаз», будучи оператором ГРМ, здійснив встановлення загальнобудинкового лічильника газу в будинку АДРЕСА_1, в якому проживає позивач, що повністю узгоджується з нормами законодавства України, та такі його дії були спрямовані виключно на забезпечення обліку природного газу за об»єктами споживання природного газу побутових споживачів, з метою недопущення припинення розподілу природного газу останнім.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, чинній як на момент встановлення загально будинкового приладу обліку) постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у ч.1 ст.2 Закон України про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Абзацом 5 пункту 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року №620 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46) передбачено, що власник (власники) буднику (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Пунктом 6 цього ж Положення передбачено, під час зняття показань загально будинкового лічильника можуть за бажанням бути присутні представники відповідних державних органів, мешканні будинку.

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено, яким чином встановлення загнальнобудинкового лічильника обліку газу порушує його права, як споживача природного газу, на його оплату при наявній пільзі 100 %, як інваліда війни.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що із заявою про встановлення в його квартирі індивідуального газового лічильника газу, як інваліду 3 групи, позивач ОСОБА_2 не звертався ні до 1 січня 2018 року, ні по даний час.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» задоволити.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 01 червня 2018 року скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут» про визнання дій незаконними відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15.04.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.