Єдиний номер справи 490/1075/17
Провадження 22-ц812/598/19 Головуючий по 1 інстанції Черенкова Н.П.
Провадження 22-ц812/493/19 Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2019р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Богуславська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5

на ухвалу та рішення Центрального районного суду м. Миколаєва відповідно від 21 червня 2018р. та 14 січня 2019р.

за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», Центральний відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_7, про припинення іпотечного договору,

встановила:

У лютому 2017р. ОСОБА_4 пред'явила в інтересах ОСОБА_5 позов до ПАТ «ВТБ Банк» про припинення іпотечного договору.

В обґрунтування позову, включаючи подальші доповнення, зазначається, що 29.05.2008р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №073/2008, який забезпечено іпотечним договором, укладеним цього ж дня, предметом якого є дві кімнати в квартирі АДРЕСА_2

21.12.2010р. рішенням Центрального суду м. Миколаєва з позичальника стягнуто заборгованість за кредитним договором від 29.05.2008р.

Це рішення перебувало на примусовому виконанні (виконавчі провадження №24106455, №27186649), в тому числі й шляхом звернення на предмет іпотеки, але виконавчі листи за постановами державного виконавця від 29.04.2011р., 21.06.2012р. повернуті стягувачеві.

Оскільки предмет іпотеки не було реалізовано у порядку, передбаченому ст.62 Закону «Про виконавче провадження», іпотекодержатель відмовився отримати цей об'єкт у власність, то договір іпотеки у відповідності до ч.3 ст. 49 Закону «Про іпотеку» є припиненим.

Відмова стягувача від погашення заборгованості за рахунок не реалізованого майна порушує права позивача на розпорядження своїм майном та законне очікування на прийняття предмету іпотеки в рахунок погашення заборгованості і штучно збільшує заборгованість боржника.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про задоволення позову.

Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2018р. до участі у справі в якості третьої особи залучено ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», витребувано із архіву суду цивільну справу №490/2321/16-ц за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом та відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про виключення документів з числа доказів.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2018р. до участі у справі залучені в якості третіх осіб: Центральний відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_7 із зупиненням провадження у справі на підставі п.9 ч.1 ст.252 ЦПК.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2019р. у задоволенні клопотання представника позивача про виключення документів з числа доказів відмовлено.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2019р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційних скаргах представник позивача, посилаючись на незаконність ухвали суду від 21 червня 2018р. про зупинення провадження у справі та рішення суду від 14 січня 2019р., просила їх скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Також до апеляційної скарги на рішення суду представник позивача включила заперечення щодо ухвал суду від 22 лютого 2018р., 10 січня 2019р.

Апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 29.05.2008р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №073/2008, за умовами якого останній отримав 32000 дол. США під 14% річних до 29 травня 2018р.

З метою забезпечення кредитних зобов'язань 29.05.2008р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір предметом якого є дві кімнати в квартирі АДРЕСА_2

Сторони цього правочину в п.8.5 передбачили, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. При частковому виконанні забезпечених іпотекою зобов'язань іпотека та її предмет зберігаються в повному обсязі.

Рішенням Центрального районного суду від 21.12.2010р. з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк» у солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором від 29.05.2008р., а саме 18159,19 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 228892,30 грн. поточної заборгованості за кредитом, 3611, 87 грн. 30% річних, 26780, 27 грн. простроченої заборгованості по процентам, 2978,32 грн. поточної заборгованості по процентам та по 889,52 грн. судових витрат.

На підставі виконавчих листів, які видавались за вказаним рішенням суду тричі, а саме 02.02.2011р., 17.06.2011р., 27.07.2012р. відкривались виконавчі провадження.

В першому випадку 29.04.2011р. виконавчий документ повернено стягувачу у зв'язку з надходженням ухвали суду про поновлення строку на апеляційне оскарження, а в другому - 21.06.2012р. виконавчий документ повернуто стягувачу у зв'язку з тим, що заставне майно боржника не реалізовано торгівельною організацією під час проведення прилюдних торгів, а інше майно належне боржнику на праві власності, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє.

В третьому випадку предмет іпотеки було продано на прилюдних торгах ОСОБА_7 за 60000 грн.

21 березня 2014р. між ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" і ПАТ "ВТБ Банк" укладено договір №210314вб про відступлення права вимоги, за умовами якого перший набув права вимоги відносно боржника ОСОБА_5 за договором №073/2008 від 29.05.2008р. на загальну суму 369685,25 грн. (основний борг 256 524,08 грн., заборгованість по процентам 113161,17 грн.).

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 04.05.2016р. визнані недійсними прилюдні торги із продажу квартири АДРЕСА_1, протокол проведення прилюдних торгів, акт державного виконавця від 19.08.2013р. про проведення прилюдних торгів, свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане 20.08.2013р. приватним нотаріусом Міхняєвою А.А. на ім'я ОСОБА_7

Рішенням Центрального суду м. Миколаєва від 15.09.2016р. в задоволенні позову ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.05.2008р. відмовлено.

Враховуючи те, що борг за кредитним договором від 29.05.2008р. позичальник не погасив перед кредитором у повному обсязі, що свідчить про не проведення виконання основного зобов'язання належним чином (ст.599 ЦК), то можна погодитись з висновком суду про відсутність підстав, передбачених главою 50 ЦК, ст.17 Закону «Про іпотеку», п.8.5. іпотечного договору для визнання припиненим іпотечного договору, який має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсним до його припинення (ст.3 Закону «Про іпотеку»).

Таке тлумачення наведених норм матеріального права узгоджується з висновками щодо їх застосування, викладених в Постановах Верховного Суду України від 09 вересня 2015р. у справі №6-939цс15, від 29 вересня 2015р. у справі №6-21цс15, від 22 лютого 2017р. у справі №369/8354/15-ц.

Посилання в апеляційній скарзі щодо неможливості кредитора реалізувати свої права як іпотекодержателя не є передбаченою законом підставою для припинення договору іпотеки. До того ж, ч.2 ст.12 ЦК передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, установлених законом.

Ухвалення ж по суті спору рішення на підставі не лише наданих позивачем, а й іншими учасниками справи, а також витребуваних судом доказах, які входять до предмету доказування не може свідчити про вихід за межі позовних вимог, а є реалізацією одного із головних принципів судочинства диспозитивності (ст.ст.2,13 ЦПК).

Аргументи в апеляційній скарзі щодо незаконності ухвали суду від 21 червня 2018р. теж є безпідставними, так як зупинення провадження у справі було обумовлено необхідністю вилучення доказів, які містяться в матеріалах виконавчого провадження по виконанню рішення суду від 21.12.2010р., що не суперечить положенням п.9 ч.1 ст.252 ЦПК.

Що ж стосується заперечень в апеляційній скарзі на ухвали суду від 22 лютого 2018р., 10 січня 2019р., то залучення до участі у справі в якості третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було пов'язано з відповідним клопотанням ПАТ «ВТБ Банк» (т.1 а.с.125) та набуттям цим товариством права вимоги за кредитним договором від 29.05.2008р. (т.1 а.с.155). А тому рішення по даному спору може вплинути на права і обов'язки цього товариства (ст.53 ЦПК). Залучення ж до участі у справі решти третіх осіб не призвело до неправильного вирішення спору по суті.

На час подання заяви представником позивача про виключення документів з числі доказів (21 грудня 2017р.) набув чинності Закон №2147-У111 від 03 жовтня 2017р., яким ЦПК викладено в новій редакції.

Постановлення ухвали за заявою учасника справи про виключення документів із числа доказів та про недопустимість доказів не передбачено ні Главою 5 Розділу 1, ні Главою 75 Розділу 111 ЦПК в редакції Закону №2147-У111 від 03 жовтня 2017р.

Участь сторони спору в доказуванні полягає в обґрунтуванні належності конкретного доказу (ч.3 ст.77 ЦПК), доведенні обставин на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.81 ЦПК), наданні доказів безпосередньо до суду (ст.83 ЦПК), поданні клопотань про витребування доказів (ст.84 ЦПК), участі в огляді доказів за їх місцезнаходженням (ст.85 ЦПК), участі в дослідженні доказів з можливістю надання пояснень з приводу письмових, речових і електронних доказів або протоколів їх огляду (ст.229 ЦПК).

В даному ж випадку суд дав оцінку дослідженим ним письмовим доказам, які надавались учасниками справи, в тому числі копіям, які не викликали у нього сумнівів на відповідність оригіналу (позивач також надавав лише копії письмових документів), більша частина яких містилась у витребуваних судом матеріалах виконавчого провадження та цивільній справі при розгляді якої раніше приймав участь позивач, у відповідності з вимогами ст.89 ЦПК.

Оскільки суд ухвалив судові рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційні скарги в силу ст.375 ЦПК підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу та рішення Центрального районного суду м. Миколаєва відповідно від 21 червня 2018р. та 14 січня 2019р. без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 27 березня 2019р.

Головуючий: Судді: