УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.

при секретарі Ратушній Л.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про визнання судового наказу від 14 листопада 2018 року таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

25 лютого 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про визнання судового наказу від 14 листопада 2018 року таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначає, що судовим наказом від 14 листопада 2018 року було ухвалено стягнути з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 13 листопада 2018 року.

Стягувач ОСОБА_5 надав суду неправдиві дані про те, що неповнолітній син ОСОБА_6 проживає разом з ним, скориставшись тією обставиною, що діти, як і заявник, зареєстровані за місцем проживання стягувача.

Стягувач ОСОБА_5 є платником аліментів на користь заявника ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6, відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду, Дніпропетровської області від 14 травня 2014 року.

18 жовтня 1997 року між заявником та стягувачем ОСОБА_5 був укладений шлюб. З цього часу з чоловіком вони мешкали в будинку АДРЕСА_1. За цією ж адресою було зареєстровано її місце проживання, як і місце проживання дітей, народжених в шлюбі.

З травня 2013 року зі стягувачем ОСОБА_5 вони припинили сімейні стосунки, заявник з дітьми переїхала на постійне місце проживання до батьків в с. Сурсько-Литовське вул. Ізвіліста, буд.30.

Однак залишились бути зареєстрованими за адресою проживання стягувача ОСОБА_5: АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року (справа № 175/2702/14-ц) шлюб між заявником та стягувачем ОСОБА_5 було розірвано.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2014 року (справа № 175/783/14-ц) задоволені позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_5 на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначеним рішення суду встановлено, що діти знаходяться на утриманні матері, а батько добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Факт проживання сина ОСОБА_6 разом з заявником підтверджується довідкою виданою виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради від 19 лютого 2019 року, а також Актом обстеження житлово-побутових умов проживання учня 9-А класу НВК техніко-економічного ліцею № 61 - ОСОБА_6.

Рішення суду від 14 травня 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 є чинним. Боржник за вказаним рішенням суду, тобто - ОСОБА_5 не звільнений від обов'язку утримувати дитину, що можливо тільки за рішенням суду, відповідно до ст. 188 Сімейного Кодексу України.

На виконання рішення суду від 14 травня 2014 року у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області відкрите виконавче провадження ВП № 44088878 від 18 липня 2014 року.

ОСОБА_5 ухиляється від сплати аліментів і станом на 01 лютого 2019 року заборгованість по аліментам складає 87 663,54 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця Ващинської М.М.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення заяви, посилаючись також на надані письмові заперечення.

За приписами ст. 173 ЦПК України суд може визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню. В порядку встановленому ст.ст. 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи наявність доказів того, що дитина на утримання якої стягнуто аліменти проживає з ОСОБА_3 та судовий наказ видано судом без врахування рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2014 року, наявність інших спірних правовідносин, суд приходить до висновку про необхідність визнання судового наказу від 14 листопада 2018 року таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 432 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Визнати судовий наказ від 14 листопада 2018 року у справі №175/4436/18 виданий за заявою ОСОБА_5 про стягнення аліментів, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.О. Ребров