Справа № 344/1060/18
Провадження № 22-ц/4808/467/19
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Мелінишин Г.П, Ясеновенко Л.В.

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2019 року, в складі судді Бабій О.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Івано-Франківська митниця ДФС та орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення, визнання права користування житловим службовим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету про відмову Івано-Франківській митниці ДФС України в задоволенні клопотання про затвердження протоколу засідання адміністрації та житлово-побутової комісії від 13 лютого 2017 року про виділення їй, головному державному інспектору відділу протидії митним правопорушенням, на склад сім»ї три особи, трикімнатної службової квартири АДРЕСА_1 та визнання права користування житловим службовим приміщенням.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 24 вересня 2010 року вона перебуває на обліку у відділі обліку та розподілу житла у виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради в списках загальної черги за № 8346 та в списках першочергової черги як одинока мати. 25 жовтня 2010 року її включено до контрольного списку працівників Івано-Франківської митниці, які потребують першочергового покращення житлово-побутових умов, контрольного списку осіб, яким може бути надане службове житло.

13 лютого 2017 року згідно протоколу №4 засідання адміністрації та житлово- побутової комісії Івано-Франківської митниці ДФС прийнято рішення про закріплення за Івано-Франківською митницею ДФС, як службової квартири з правом реєстрації та поселення - трикімнатної службової квартири АДРЕСА_1 та виділено дану квартиру як службову їй (ОСОБА_2) як головному державному інспектору відділу протидії митним правопорушенням на склад сім»ї три особи.

27 лютого 2017 року наказом Івано-Франківської митниці ДФС України їй виділено дану квартиру як службову з правом реєстрації та поселення, а голову житлово-побутової комісії зобов'язано оформити документи на засідання житлово-комунальної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради для затвердження та оформлення ордеру на квартиру.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 09 листопада 2017 року № 941 «Про житлові приміщення» Івано-Франківській митниці ДФС України відмовлено в задоволенні клопотання про затвердження протоколу засідання адміністрації та житлово-побутової комісії від 13 лютого 2017 року про виділення їй трикімнатної службової квартири АДРЕСА_1, з тих підстав що житлова площа квартири становить 46 кв.м., тобто на 5,05 кв.м. є більшою, ніж передбачено законодавством.

Позивач вважає зазначене рішення виконкому необгрунтованим, оскільки відповідачем не взято до уваги те, що згідно медичного заключення її син хворіє тяжкою формою хронічного захворювання, а саме дитячий церебральний параліч, підрупа «А» та не може проживати в одній кімнаті з членами сім»ї, в тому числі в ізольованій квартирі, за станом здоров»я потребує забезпечення житлом першочергово.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано п. 5 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 09.11.2017 року № 941 «Про житлові питання» щодо відмови Івано-Франківській митниці ДФС України в задоволенні клопотання про затвердження протоколу засідання адміністрації та житлово-побутової комісії № 4 від 13.02.2017 року про виділення трикімнатної службової квартири АДРЕСА_1, житловою площею 46 кв.м. головному державному інспектору відділу протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 на склад сім'ї три особи.

В задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

Стягнуто з виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в користь ОСОБА_2 704 грн 80 коп судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права.

Апелянт зазначив, що необгрунтованим є висновок суду про те, що син позивачки має право на окрему кімнату і на додаткову площу, оскільки є дитиною інвалідом і хворіє на дитячий церебральний параліч.

Статтею 49 Житлового кодексу України передбачено, що понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів.

Тобто законодавством чітко розмежована можливість для окремих категорій громадян отримувати додаткову житлову площу або у вигляді окремої кімнати або десяти квадратних метрів.

Можливості отримати і те і інше вказаною нормою ЖК України не передбачено. Тому сааме з таких міркувань виходила громадська житлова комісія, двічі відмовляючи в погодженні даного питання.

Апелянт просив скасувати рішення суду в частині задоволення позову, прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Івано-Франківського міського суду від 21.01.2019 року без змін.

Позивач ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_3, представник третьої особи - Івано-Франківської митниці ДФС - Братівник О.П. заперечили доводи апеляційної скарги, посилаючись на обгрнутованість висновків суду обставинам справи.

Представник апелянта - виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судове засідання апеляційного суду не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення, визнання права користування житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив із того, що законодавством передбачено, що син позивачки має право на окрему кімнату і на додаткову площу відповідно до положень ст.ст.34, 49 ЖК України.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 24 вересня 2010 року перебуває на обліку у відділі обліку та розподілу житла у виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради в списках черги за № 8346 та в списках першочергової черги як одинока мати.

25 жовтня 2010 року її включено до контрольного списку працівників Івано-Франківської митниці, які потребують першочергового покращення житлово-побутових умов, контрольного списку осіб, яким може бути надане службове житло.

13 лютого 2017 року згідно протоколу №4 засідання адміністрації та житлово- побутової комісії Івано-Франківської митниці ДФС прийнято рішення про закріплення за Івано-Франківською митницею ДФС, як службової квартири з правом реєстрації та поселення - трикімнатної службової квартири АДРЕСА_1 та виділено дану квартиру як службову головному державному інспектору відділу протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 на склад сім»ї три особи.

27 лютого 2017 року наказом Івано-Франківської митниці ДФС України їй виділено квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 09.11.2017 року № 941 «Про житлові приміщення» Івано-Франківській митниці ДФС України відмовлено в задоволенні клопотання про затвердження протоколу засідання адміністрації та житлово-побутової комісії від 13.02.2017 року про виділення трикімнатної службової квартири АДРЕСА_1, житловою площею 46 кв.м. Відмова мотивована тим, що житлова площа квартири 46 кв.м., на 5,05 кв.м. є більшою, ніж передбачено законодавством.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить Івано-Франківській митниці ДФС, вказана квартира на засіданні адміністрації та житлово- побутової комісії Івано-Франківської митниці ДФС де розглядалися заяви чотирьох працівників митниці: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 як службова квартира виділена головному державному інспектору відділу протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 на склад сім»ї три особи: ОСОБА_2, ОСОБА_8 - чоловік, ОСОБА_9 син - інвалід дитинства, що не може проживати в одній кімнаті з членами сім»ї (медичне заключення № 2078/10 від 22.12.2018).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що питання надання та користування службовими приміщеннями регулюється Житловим Кодексом Української РСР, Положенням про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим Постановою Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 року № 37.

Відповідно до положень ч.1 ст. 118 ЖК службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Статтею 121, та ч.1 статті 122 цього Кодексу встановлено, що порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення.

Статтею 49 ЖК УРСР передбачено, що понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів. Громадянам, що хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, а також громадянам, яким ця площа необхідна за умовами і характером виконуваної роботи, розмір додаткової жилої площі може бути збільшено.

Відповідно до п. 12 Положення, службові жилі приміщення надаються у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті, визначеному в установленому порядку. Службове жиле приміщення може бути надано з перевищенням указаного вище максимального розміру, якщо воно становить одну кімнату (однокімнатну квартиру), або у випадках, вказаних в абзаці першому пункту 11 цього Положення.

Пункт 11 Положення передбачає, що при наданні службових жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, крім подружжя, а також особами, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим вони не можуть проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї.

Як вбачається із копії медичного заключення ЛКК № 2078/10 син позивачки - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною інвалідом, хворіє на дитячий церебральний параліч.

При вирішенні питання про надання позивачу службової квартири на склад сім»ї із трьох осіб враховано те, що син позивача хворіє та має право на додаткову площу чи окрему кімнату, а тому адміністрацією Івано-Франківської митниці із числа наявних службових квартир надано ОСОБА_2 трикімнатну квартиру житловою площею 46 кв м з розрахунку 13,65 кв.м. жилої площі на одну особу (13,65х 3=40,35), що на 5,05 кв.м. понад норму жилої площі, передбаченої ст. 49 ЖК України, при цьому перевищення норми жилої площі має місце не на 10 квадратних метрів, а на 5,05 кв.м.

З огляду на зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в частині визнання незаконним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про відмову Івано-Франківській митниці ДФС України в задоволенні клопотання про затвердження протоколу засідання адміністрації та житлово-побутової комісії про виділення трикімнатної службової квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на склад сім'ї три особи.

Посилання апелянта на те, що законодавством чітко розмежована можливість для окремих категорій громадян отримувати додаткову житлову площу або у вигляді окремої кімнати або десяти квадратних метрів не заслуговують на увагу, оскільки виходячи із наявного службового житла позивачу надано квартиру, з врахуванням додаткової житлової площі у вигляді окремої кімнати, при цьому додаткова житлова площа складає 5.05 кв. м, а не 10 кв. м про що зазначає апелянт.

Апеляційний суд приходить до висновку, у виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради відсутні передбачені чинним законодавством підстави для відмови у затвердженні протоколу засідання адміністрації та житлово-побутової комісії про виділення службової квартири ОСОБА_2 на склад сім'ї три особи.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстава для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 березня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Ясеновенко