25 жовтня 2019 року м.Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л., представника позивача ОСОБА_4 , представника органу опіки та піклування Левченка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради,
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Токмацького районного суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди батька, зазначивши в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем 12.12.1998 по 20.06.2002 перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони по справі мають малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Позивач на даний час працевлаштована в Польщі. Позивач має намір виїхати разом із малолітньою донькою до Республіки Польща, однак без нотаріально посвідченої згоди на це батька дитини, зробити цього не має можливості. Відповідач згоду не надає. Вважає, що своїми діями відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров`я дитини та порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості. Тому просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Польщі малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з дня набранням рішенням суду законної сили до 20.06.2020 без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3 , в супроводі матері ОСОБА_2 .
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові та просила задовольнити. Проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Також зазначила, що в позовній вимозі зазначено про надання дозволу на виїзд дитини з 20.08.2019, а рішення набирає законної сили лише через 30 днів, тому вважає за доцільне надати дозвіл на виїзд дитини з дня набранням рішенням суду законної сили.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом вчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.
Представник органу опіки та піклування Токмацької міської ради позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також органом опіки та піклування надано висновок про доцільність надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька.
Дитина ОСОБА_5 , яка була допитана як свідок, в судовому засіданні пояснила, що батька останній раз бачила коли їй була два роки, майже не пам`ятає його. Зараз проживає з дідусем та бабусею, дуже хоче переїхати жити до мами.
Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі з 12.12.1998 по 20.06.2002 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.09.2008 та копією листа Бердянського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області від 11.06.2019 за №22/17.21.06-183.
Дитина ОСОБА_5 зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ОСББ «Ковальська 52» від 31.05.2019.
Позивач на даний час мешкає та працює в республіці Польща, що підтверджується договорами підряду від 21.08.2019, 18.09.2019 та договором про призначення матеріальної відповідальності за приміщення, надане в користування від 06.08.2019.
Позивач має намір на період навчання виїхати разом із малолітньою донькою до республіки Польща, однак без нотаріально посвідченої згоди на це батька дитини, зробити цього не має можливості.
Як вбачається з матеріалів справи, місце знаходження ОСОБА_3 невідомо.
Статтею 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією прав дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість надана Верховною Радою України.
Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з вимогами частини третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною 2 статті 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, яка є частиною національного законодавства України, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до положень цієї Конвенції, дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи.
Згідно принципів 4 та 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти.
Як встановлено частиною третьою статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Тобто, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Враховуючи наведене, у разі відсутності згоди одного з батьків, питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.
Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон без згоди та супроводу батька.
Керуючись ст.ст.141, 150, 155 СК України, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, ст.313 ЦК України, ст.ст.3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 268, 272, 280-289 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради - задовольнити.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , уродженки міста Бердянськ Запорізької області, у супроводі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , за межі України до Республіки Польщі без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 25.11.2019 до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги з урахуванням п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:
Дата складання повного рішення 25 жовтня 2019 року.
Суддя: