Справа пр. №2/756/2628/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - ОСОБА_3,

третя особа - ОСОБА_2,

третя особа - ОСОБА_4,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1.

У згаданій квартирі зареєстроване місце проживання позивача, її доньки ОСОБА_3, колишнього чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_2 та онуків ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Оскільки відповідач не проживає без поважних причин у квартирі АДРЕСА_1 понад півроку, позивач просила суд визнати його таким, що втратив право на користування згаданою квартирою.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подав. У судовому засіданні він проти позову заперечував, однак визнав той факт, що він не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 з вересня 2011 року. Також ОСОБА_2 зазначив, що йому мешканцями вказаної квартири не чинились перешкоди щодо проживання у цьому житлі.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснили, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 у вересні 2011 року добровільно залишив квартиру АДРЕСА_1 та жодного разу туди не повертався. Відтак, треті особи стверджували, що ОСОБА_2 втратив право на користування згаданою квартирою.

Суд, заслухавши вступне слово сторін справи, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Мінської районної ради народних депутатів від 18 лютого 1982 року №66 про надання ОСОБА_1 службового жилого приміщення позивач отримала ордер №668 на службову квартиру АДРЕСА_1. Разом з ОСОБА_1 право на вселення у службове житло отримала член її сім'ї - ОСОБА_3

03 червня 1993 року за згодою ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 було зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2, який на той час був одружений з ОСОБА_3 (а. с. 20).

У подальшому у квартирі АДРЕСА_1 також було зареєстровано місце проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а. с. 34, 36).

Розпорядженням Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 29 серпня 2016 року №483 квартиру АДРЕСА_1 виключено з числа службових (а. с. 8-9). Після цього з ОСОБА_1 було укладено договір найму згаданого жилого приміщення.

За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 вересня 2011 року у справі №2-4731/2011 шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.

У вересні 2011 року відповідач ОСОБА_2 добровільно залишив квартиру АДРЕСА_1. Указані обставини визнав у судовому засіданні ОСОБА_2

Допитана у якості свідка ОСОБА_6 засвідчила, що вона регулярно приїздить до своєї сестри ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1. У вересні 2011 року, після розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відповідач залишив згадану квартиру та не повертався туди мешкати. Також свідок ОСОБА_6 стверджувала, що їй невідомо, чи чинились відповідачеві ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_7 засвідчила, що вона є подругою ОСОБА_3, вони знайомі понад сім років. ОСОБА_7 зазначила, що вона часто відвідує ОСОБА_3, приїжджаючи до квартири АДРЕСА_1. Свідок показала, що вона жодного разу не бачила відповідача у квартирі АДРЕСА_1.

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 у вересні 2011 року добровільно залишив квартиру АДРЕСА_1 та не повертався туди мешкати.

Ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ст. 64 Житлового кодексу Української РСР визначено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 Житлового кодексу Української РСР).

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що вони регулюють взаємовідносини наймача жилого приміщення та членів його сім'ї у випадку втрати наймачем, членами його сім'ї, у тому числі колишніми, права користування жилим приміщенням у випадку відсутності зазначених осіб у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців.

Отже, норми ст. ст. 64, 71, 72 Житлового кодексу Української РСР підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Зібраними у справі доказами підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 відсутній без поважних причин у квартирі АДРЕСА_1 понад шість місяців. Той факт, що відповідачеві не чинились перешкоди у користуванні згаданим житлом засвідчуються відповідями, наданими комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва" та Оболонським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві на запит адвоката ОСОБА_8 (а. с. 18, 19).

За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 64, 71, 72, 121-123 Житлового кодексу Української РСР, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 15 квітня 2019 року