28.10.2019
Справа № 642/7265/19
Провадження № 2-н/642/1588/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., розглянувши заяву Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів,

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів за період з 01 грудня 2016 року по 01 жовтня 2019 року в розмірі 2806,74 грн., а також судового збору в розмірі 192,10 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого заявником, вбачається, що особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 відкритий на ім`я ОСОБА_2 , та такий розрахунок здійснювався на ім`я останнього, який не вказаний боржником у заяві.

Крім того, з Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано місце проживання трьох осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, відповідно до Розрахунку заборгованості, наданого заявником, за вищевказаною адресою зареєстровано місце проживання також трьох осіб, на яких і нараховано заборгованість.

Проте вимоги за судовим наказом заявлені лише до ОСОБА_1 .

При цьому, до матеріалів справи не додано договору між ОСОБА_1 та КП «Комплекс з вивозу побутових відходів», або інших документів, з яких вбачалось би, що обов`язок сплачувати комунальні послуги лежить одноособово на ОСОБА_1

Наявність вказаних розбіжностей унеможливлює видачу судового наказу по даній справі, оскільки вимоги за якими видаються судові накази мають бути безспірними.

Враховуючи, що з долучених до заяви документів вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , окрім боржника ОСОБА_1 , зареєстровані інші повнолітні особи, які не зазначені у заяві в якості боржників, проте вони також є споживачами послуг, подана заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України.

Окрім цього, відповідно до п.2 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує повноваження представника.

У відповідності до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Так, зазначена заява про видачу судового наказу підписана директором КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» ОСОБА_4 , однак, документу, який би підтверджував те, що на момент звернення із відповідною заявою особа, яка підписала заяву про видачу судового наказу ( ОСОБА_4 ) займає посаду директора КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» - до заяви не додано.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

З огляду на наведене, приходжу до висновку про відмову Комунальному підприємству «Комплекс з вивозу побутових відходів» у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.163, 165, 259, 260 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в:

Відмовити Комунальному підприємству «Комплекс з вивозу побутових відходів» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова.

Суддя