ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4622/19 Справа № 191/1174/17 Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Марочко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Кислянська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Кислянська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог, які неодноразово уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_4 На день смерті бабуся проживала у АДРЕСА_1 . Після смерті бабусі відкрилася спадщина за заповітом, яким остання заповіла ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, що знаходиться в АДРЕСА_1 в рівних частинах. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_6 Згідно довідки виданої Кислянським старостою Зайцівської сільської ради від 26 січня 2018 року - батько позивачки ОСОБА_6 на момент смерті бабусі, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживали ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Згідно інформації та схеми наданої Кислянським старостою Зайцівської сільської ради - земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - належить матері позивача ОСОБА_7 26 лютого 1999 року її дядько - ОСОБА_3 відмовився від належної частки спадкового майна, залишеного його матір`ю ОСОБА_4 згідно заповіту, на користь її матері - ОСОБА_7 04 березня 1999 року її дядько - ОСОБА_5 відмовився від належної частки спадкового майна залишеного його матір`ю ОСОБА_10 ., згідно заповіту на користь її матері - ОСОБА_7 Відповідач ОСОБА_1 від спадщини не відмовилася, але належним чином не оформила своє спадкове право. Відповідно до закону її батько - ОСОБА_6 фактично вступив у спадщину, але не оформив це документально, що підтверджується довідкою виданою Кислянською сільською радою. В свою чергу її мати - ОСОБА_7 відмовилася від належної їй частки спадкового майна на її користь. Позивач звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовили, пояснивши тим, що вона повинна звертатися до суду з відповідним позовом. Зазначала, що фактично володіє цим житловим будинком, сплачує комунальні послуги та робить у ньому поточний та капітальний ремонт. На підставі викладеного, позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 3/4 частини житлового будинок з надвірними побудовами, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.2-4, 141-143).

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2017 року було залучено до участі у даній справі ОСОБА_3 у якості третьої особи (а.с.117).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності, в порядку спадкування на 3/4 частини житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого по АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 04 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с.10).

За життя померла ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 07 липня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Синельниківської міської ради народних депутатів, реєстровий номер 68 належав будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17).

Із заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 29 січня 1989 року реєстровий №1 вбачається, що померла ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося (а.с.38).

26 лютого 1999 року ОСОБА_3 та 04 березня 1999 року ОСОБА_5 заявами відмовилися від належних їм часток спадкового майна залишеного їхньою матір`ю ОСОБА_4 згідно заповіту на користь ОСОБА_7 (а.с.12, 83).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_6 (а.с.6, 11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 (а.с.109).

Із спадкової справи № 230, заведеної після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що ОСОБА_4 складено заповіт, яким вона усе своє майно заповіла ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_3 в рівних частках. До нотаріуса з заявою, про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 25 квітня 1989 року звернулася ОСОБА_1 , однак свідоцтво про право на спадщину не отримано.

10 березня 2017 року із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач ОСОБА_2 (а.с.34-42).

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 березня 2017 року було відмовлено ОСОБА_2 у вчинені нотаріальних дій, з тих підстав, що останньою не надано документів на підтвердження права власності за померлою ОСОБА_4 на спірний житловий будинок (а.с.18,41).

З довідки №24 від 19 лютого 1999 року виданої виконкомом Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав померлій ОСОБА_4 , в якому разом з нею проживав її син ОСОБА_6 разом зі своєю сім`єю (а.с.15).

З довідки №40 від 11 травня 1999 року виданої виконкомом Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області вбачається, що в будинку АДРЕСА_2 на день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 - були зареєстровані: її син - ОСОБА_6 , невістка - ОСОБА_7 , онука ОСОБА_6 та онука ОСОБА_11 (а.с.68).

З довідки №63 від 13 травня 1999 року виданої виконкомом Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області вбачається, що після смерті ОСОБА_4 власника будинку АДРЕСА_2 був зареєстрований, серед інших її син - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.37).

З довідки №3 від 25 січня 2018 року виданої виконуючим обов`язки старости Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_12 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані разом з ним: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.131).

Із спадкової справи №72/2017 до майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_6 03 квітня 2017 року звернулася ОСОБА_13 до ОСОБА_14 (а.с. 8, 43-45).

Відповідно до заяви від 21 березня 2017 року, засвідченої секретарем виконкому Кислянської сільської ради ОСОБА_15 . - ОСОБА_7 відмовилася від належної їй частини спадкового майна на користь доньки ОСОБА_2 (а.с. 13).

Позивачем ОСОБА_2 на підтвердження того, що вона є донькою померлого ОСОБА_6 та онукою померлої ОСОБА_4 надано суду копію свідоцтва про народження ОСОБА_16 від 15 лютого 2006 року серії НОМЕР_1 , де батьками зазначено: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи, технічний паспорт № 83 від 18 січня 2017 року виданий КП Синельниківського МБТІ на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_4 (а.с.60-62).

З довідки №4 від 02 січня 2018 року вбачається, що житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_4 Нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 у базі не зареєстровано, право власності також не зареєстровано (а.с.130).

Згідно довідки №59 від 10 серпня 208 року виданої в.о. старости сіл Кислянка, Надеждівка, Хорошеве, Камянуватка Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 приватизації земельних ділянок ще не було. В господарській книзі с. Кислянка №2-2 Кислянської сільської ради на 1986-1990 роки ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_2 . В 1995 році була приватизація земельних ділянок та упорядкування номерів, де буд.9 та буд.11 були об`єднані на одну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_7 (а.с.157).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції послався на їх законність та обґрунтованість та визнав за ОСОБА_2 право приватної власності на 3/4 частини спірного нерухомого майна в порядку спадкування, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду.

Згідно п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання чинності. Правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини,яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом.

В п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 роз`яснено, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР).

Статтею 527 ЦК УРСР, визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Подібні положення передбачені чинним на теперішній час ЦК України (стаття 1261).

Згідно з положеннями ст. ст.548, 549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Приписами ст. 553 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с.10).

За життя померла ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 07 липня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Синельниківської міської ради народних депутатів, реєстровий номер 68 належав будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17).

Із заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 29 січня 1989 року реєстровий №1 вбачається, що померла ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося (а.с.38).

26 лютого 1999 року ОСОБА_3 та 04 березня 1999 року ОСОБА_5 заявами відмовилися від належних їм часток спадкового майна залишеного їхньою матір`ю ОСОБА_4 згідно заповіту на користь ОСОБА_7 (а.с.12, 83).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_6 (а.с.6, 11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 (а.с.109).

Із спадкової справи № 230, заведеної після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що ОСОБА_4 складено заповіт, яким вона усе своє майно заповіла ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_3 в рівних частках. До нотаріуса з заявою, про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 25 квітня 1989 року звернулася ОСОБА_1 , однак свідоцтво про право на спадщину не отримано.

10 березня 2017 року із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач ОСОБА_2 (а.с.34-42).

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 березня 2017 року було відмовлено ОСОБА_2 у вчинені нотаріальних дій, з тих підстав, що останньою не надано документів на підтвердження права власності за померлою ОСОБА_4 на спірний житловий будинок (а.с.18,41).

З довідки №24 від 19 лютого 1999 року виданої виконкомом Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав померлій ОСОБА_4 , в якому разом з нею проживав її син ОСОБА_6 разом зі своєю сім`єю (а.с.15).

З довідки №40 від 11 травня 1999 року виданої виконкомом Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області вбачається, що в будинку АДРЕСА_2 на день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 - були зареєстровані: її син - ОСОБА_6 , невістка - ОСОБА_7 , онука ОСОБА_6 та онука ОСОБА_11 (а.с.68).

З довідки №63 від 13 травня 1999 року виданої виконкомом Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області вбачається, що після смерті ОСОБА_4 власника будинку АДРЕСА_2 був зареєстрований, серед інших її син - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.37).

З довідки №3 від 25 січня 2018 року виданої виконуючим обов`язки старости Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_12 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані разом з ним: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.131).

Із спадкової справи № 230, заведеної після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що ОСОБА_4 складено заповіт, яким вона усе своє майно заповіла ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_3 в рівних частках. До нотаріуса з заявою, про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 25 квітня 1989 року звернулася ОСОБА_1 , однак свідоцтво про право на спадщину не отримано, та 10 березня 2017 року із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 (а.с.34-42).

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 березня 2017 року було відмовлено ОСОБА_2 у вчинені нотаріальних дій, з тих підстав, що останньою не надано документів на підтвердження права власності за померлою ОСОБА_4 на спірний житловий будинок (а.с.18, 41).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 (а.с.6, 11).

Позивачем ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_6 та онукою померлої ОСОБА_4 (а.с.6).

Із спадкової справи №72/2017 до майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_6 03 квітня 2017 року звернулась ОСОБА_17 (а.с. 8, 43-45).

Відповідно до заяви від 21 березня 2017 року, засвідченої секретарем виконкому Кислянської сільської ради ОСОБА_15 . - ОСОБА_7 відмовилась від належної їй частини спадкового майна на користь доньки ОСОБА_2 (а.с. 13).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 3/4 частини житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.2-4, 141-143).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України на суд, як державний орган, покладено обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснити у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Із заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 29 січня 1989 року реєстровий №1 вбачається, що померла ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося (а.с.38).

26 лютого 1999 року ОСОБА_3 та 04 березня 1999 року ОСОБА_5 заявами відмовилися від належних їм часток спадкового майна залишеного їхньою матір`ю ОСОБА_4 згідно заповіту на користь ОСОБА_7 (а.с.12, 83).

Слід зазначити, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як спадкоємці за заповітом, відмовилися від спадщини на користь ОСОБА_7 , яка не була спадкоємцем за заповітом, через 10 років після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто поза межами встановленого шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не можна вважати такими, що відмовилися від прийняття спадщини за заповітом, оскільки відмова від спадщини була поза межами встановлених законом строків та користь особи - ОСОБА_7 , яка не є спадкоємцем за заповітом, складеним ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер (а.с.109).

Спадкова справа після його смерті судом не витребувалася, коло спадкоємців не встановлювалося.

Спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3 не був залучений до участі у даній справі у якості співвідповідача.

Таким чином, розглядаючи даний спір, суд першої інстанції не роз`яснив належним чином позивачу його прав, зокрема, щодо залучення до участі у якості співвідповідачів ОСОБА_3 та спадкоємців після смерті ОСОБА_5 , як спадкоємців за заповітом.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на предмет і підстави поданого позову, неповно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не визначився належним чином із колом відповідачів, які повинні відповідати за заявленими позовними вимогами.

Вказані порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи.

На стадії апеляційного розгляду справи заміна неналежного відповідача ЦПК України не передбачена.

В абз.5 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням_норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2019 року слід скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Кислянська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2019 року було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 960 грн. до ухвалення апеляційним судом рішення у справі (а.с.183, 184).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, із ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 960 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України, сплату якого було відстрочено ОСОБА_1 до ухвалення апеляційним судом рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Кислянська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Кислянська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір за звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою, сплату якого було відстрочено до ухвалення апеляційним судом рішення, у розмірі 960 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді