Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Дудки Н.В., розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа: Приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Бесараб Алевтина Олексіївна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_2 , залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку та господарських споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно господарської книги Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області №34 особливий рахунок 01-1840-1 головою господарства по АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 . Згідно рішення Василівської районної ради народних депутатів №196 від 17.10. 1990 року, право власності на зазначений будинок визначено за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією зазначеного рішення, яке додається до позову. Зазначений житловий будинок ОСОБА_2 прийняв у спадок за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , так як на день смерті, тобто на час відкриття спадщини, проживав постійно із спадкодавцем, а саме з померлою ОСОБА_3 . Померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за заповітом спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не звертався і не подавав заяви про прийняття спадщини за заповітом і тим самим спадкових прав на вищевказане спадкове майно не оформляв. Позивач ОСОБА_1 , являється спадкоємцем першої черги за законом, спадкового майна, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 . У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Василівського нотаріального округу Запорізької області Бесараб А.О. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2 . Крім позивача, інших спадкоємців за законом чи за заповітом спадкового майна, яке залишилося після смерті

ОСОБА_2 , нема. Після звернення із заявою до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок, мотивуючи відмову тим, що позивач не надала оригінали документів які б посвідчували право власності та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області в особі сільського голови Вовк С.В. подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи Приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Бесараб Алевтина Олексіївна подала заяву про розгляд справи без участі третьої особи.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не з`явилися у судове засідання.

У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 81 рік померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області (а.с.8).

03 жовтня 1987 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Малобілозерської сільської ради народних депутатів, Василівського району Запорізької області Фоменко Л.Г., зареєстровано в реєстрі за №54, в якому зробила таке заповітне розпорядження: житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно листа Василівської державної нотаріальної контори №391/01-16 від 05.06.2019 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 . Спадкова справа не заводилася і з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Відповідно до довідки №2074 від 22.12.2018 року виданої Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області про те, що ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_2 з 1927 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з нею за вищевказаною адресою на день її смерті та на протязі 6-ти місяців після смерті були зареєстровані та проживали донька ОСОБА_4 , 1947 року народження, зять ОСОБА_2 , 1949 року народження, онук ОСОБА_5 , 1975 року народження, онука ОСОБА_1 , 1982 року народження (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого Виконавчим комітетом Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області від 03.08.2017 року (а.с.6).

04 грудня 2015 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області Бедрик В.В., зареєстровано в реєстрі за №147, в якому заповів ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , земельну ділянку в розмірі 6,59 га, яка належить йому на праві приватної власності на землю згідно Державного акту на землю серії ІІ НОМЕР_3 ЗП НОМЕР_3 014623, виданого Малобілозерської сільською радою 12.02.2002 року (а.с.63).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого М НОМЕР_3 Білозерською сільської радою Василівського району Запорізької області від 20.11.1982 року народження, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , мати записана як « ОСОБА_4 », батько записаний як « ОСОБА_2 » (а.с.5).

Відповідно до довідки від 07.05.2019 року виданої Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області про те, що дійсно в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області вулиця «Кірова» перейменована на вулицю «Зелінського», згідно розпорядження сільського голови №22 від 19.02.2016 року (а.с.10).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

З досліджених судом матеріалів спадкової справи встановлено, що спадкоємцем за законом першої черги смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , є його дочка ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви. Інший спадкоємець за законом першої черги, який був зареєстрований на день смерті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , і фактично прийняв спадщину - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 . Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася і з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право

власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно рішення виконавчого комітету Василівської районної ради народних депутаті Запорізької області від 17 жовтня 1990 року №196, додатку №4 та архівний витяг з додатку №4 до рішення (а.с.12, 13, 14), вирішено питання про оформлення права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_2 з видачею свідоцтва про право власності, обов`язок видачі поклався, в тому числі на Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації. Однак це рішення в частині видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право власності виконано не було.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області від 07.11.2018 року (а.с.16), згідно погосподарської книги №34, особовий рахунок №01-1840-1, житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 , належав ОСОБА_2 (а.с.16).

Зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку в погосподарській книзі за померлою ОСОБА_3 , а потім за ОСОБА_2 за їх життя у виконкомі Малобілозерської сільської ради, останні мали вищевказаний будинок на праві особистої власності, відповідно до діючої на той час ст.13 Конституції СРСР, ст.101, ст.128, ст.134, ст.ст.224-227 ЦК УРСР (редакції 1963 року), право власності на який переходить в порядку спадкування.

Згідно довідки Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області №353 від 12.04.2019 року (а.с.17), земельна ділянка загальною площею 0,73 га в т.ч. для обслуговування житлового будинку 0,25 га знаходиться в постійному користуванні ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17).

Відповідно до спадкової справи №37/2017 року, 27 жовтня 2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , звернулася до приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Бесараб А.О. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.59).

Неможливість для позивача оформлення спадщини в нотаріальній конторі підтверджено постановою нотаріуса від 12 жовтня 2018 року (а.с.15), якою позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, враховуючи, що житловий будинок АДРЕСА_2 , належав на праві власності померлому ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 і прийняла спадщину після його смерті, інші спадкоємці відсутні, правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що унеможливлює оформлення позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа: Приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Бесараб Алевтина Олексіївна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О. Нікандрова