ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Провадження №2-з/756/286/18
УХВАЛА

23 жовтня 2019 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва О.В. Диба,

розглянувши матеріали заяви представника позивача Приватного підприємства «Валтар» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Валтар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання недійсним договору іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №2/756/6061/19 за позовом Приватного підприємства «Валтар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання недійсним договору іпотеки.

Представник позивача адвокат Баховський М.М. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту нежилі приміщення з АДРЕСА_2

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що вказане майно вибуло із власності позивача внаслідок шахрайських дій, а відповідач має реальну можливість до розгляду справи по суті розпорядитись майном на власний розсуд, що може ускладнити виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 6 Постанови визначено, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим, із матеріалів справи убачається, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва №754/2034/15-ц від 12.03.2015 на вказане майно уже було накладено арешт.

Крім того, 27.03.2015 державним реєстратором Максименко Л.А. внесено запис про обтяження щодо арешту зазначеного майна №9210199. Також 07.10.2015 державним реєстратором Янович І.Я. також внесено запис про обтяження щодо арешту майна №11501007.

Підстав вважати, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають намір вчиняти будь-які дії, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду, у суду немає. Також заявником не надано жодних підтверджень існування певних ризиків.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню у зв`язку із тим, що основне зобов`язання уже забезпечене шляхом укладення між договору іпотеки.

З огляду на положення ч. 1 ст. 151 ЦПК України, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що заява про вжиття заходів про забезпечення позову не обґрунтована.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача Приватного підприємства «Валтар» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Валтар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання недійсним договору іпотеки;

Ухвала суду набирає законної сили після її підписання суддею;

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її вручення.

Суддя: О.В. Диба