Провадження № 2/127/3303/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2019 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: судді Бойко В.М.,

за участю секретаря Ревтюх О.А.

позивача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третіх осіб орган опіки та піклування Вінницької міської ради, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення суд,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася позивач з вимогами вселити позивача ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Усунути ОСОБА_1 та її неповнолітньому сину ОСОБА_5 шляхом зобов`язання відповідача надати позивачу - ОСОБА_1 та її неповнолітньому сину ОСОБА_5 ключі від хвіртки і вхідних дверей в новозбудованому житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що 19 грудня 2003 року позивач з відповідачем уклала шлюб в РАЦС Вінницького міського управління юстиції, актовий запис № 3388. З відповідачем проживала з лютого 2000 року в громадянському шлюбі за адресою його батьків - АДРЕСА_1 , разом з батьками, в старій батьківській хаті. Вели спільне господарство, жили дружно, будували міцні сімейні відносини, як доказ цьому в 2003 році зареєстрували шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 .

Позивач повідомляє, що оскільки в старому будинку були погані житлові умови, на сімейній раді було вирішено будувати новий будинок в будівництві якого брала участь позивач, при цьому будівництво відбувалося з відома та згоди його батька, матері, батько позивача дав свою згоду на реєстрацію позивача за цією адресою, де з дитиною до цього часу зареєстровані і проживали там до літа 2017 року. Згодом стосунки з ОСОБА_3 погіршились, шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач вигнав позивача разом з сином, в зв`язку цим, позивач зверталася в органи поліції з приводу протиправної поведінки відповідача, але відповідач не бажає мирним шляхом врегулювати конфлікт.

Позивач вважає, що її син як член сім`ї відповідача має право на користування житлом, та його виселення є незаконним.

Вищезазначене і стало підставою для звернення позивача до суду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач та його представник проти визнання позову заперечували в повному обсязі.

Відповідачем 27.11.2018р. подано до суду відзив, позов не визнає, вважає необґрунтованим, реєстрацію позивача за адресою АДРЕСА_1 вважає здійснено обманом позивача батька відповідача. Відповідач вказує, що шлюб з позивачем в нього не склався з 2011р. проживає в громадянському шлюбі з ОСОБА_9 , 13.11.2018р. шлюб між ним та позивачем розірвано. У відзиві відповідач просив стягнути з позивача 6000 моральної шкоди.

Судом роз`яснено відповідачу, вимоги ст. 178 ЦПК України, яким повинен відповідати відзив, у якому зазначаються заперечення проти позову, а не самостійні вимоги про стягнення коштів з позивача, а також порядок звернення до суду за захистом його прав шляхом подачі позовної заяви.

Позивачем 08.04.2019р. надано письмове пояснення на відзив відповідача. У даних поясненнях позивач вказав на необгрунтованість доводів вказаних у відзиві. Позивач вказує, що у будівництві будинку по АДРЕСА_1 брали участь батьки відповідача. Позивач вважає, що має право на проживання в даному будинку.

Третя особа ОСОБА_6 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі проти задоволення позову заперечує.

Інші учасники в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що 19.12.2003р. між сторонами спору ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. ( а.с. 3)

Батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . ( а.с. 4)

Відповідно до довідки виданої квартальним комітетом мікрорайону « Київський» від 23.07.2018р. №1027 ОСОБА_1 та її син ОСОБА_5 зі свідчень сусідів відповідно до акту від 16.07.2018р. ( а.с. 5) з 2000 року по червень 2017р. проживали за адресою АДРЕСА_1 .( а.с.6) З 25.03.2018р. позивач з сином відповідно до акту складеного на підставі свідчень сусідів про місце проживання осіб від 25.06.2018р. проживають за адресою АДРЕСА_2 . ( а.с. 35)

Суд враховує, що позивач зверталась до органів поліції з метою врегулювання спору із відповідачем та вселення в будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . ( а.с. 9) За результатами звернення листом лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 19.07.2018р. позивачу рекомендовано звернутись до суду, для вирішення спору, що виник з цивільно-правових відносин. ( а.с. 36)

Судом допитувався свідок ОСОБА_11 , що є батьком позивача, який повідомий, що і він і донька- позивач по справі брали участь у будівництві нового будинку по АДРЕСА_1 , на даний час позивач з сином проживає в нього.

Позивачем надано до суду нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_12 , що є племінником ОСОБА_3 , який зазначив, що безпосередньо бачив як ОСОБА_1 розраховувалась з робітниками, що здійснювали будівництво будинку, а також разом з ОСОБА_3 просили в родичів допомоги на будівництво. ( а.с. 77)

Судом з метою повного та об`єктивного розгляду справи досліджувались матеріали інвентаризаційної справи на будинок по АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що власниками будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_13 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 15.11.1977р. та ОСОБА_6 по Ѕ частці, що підтверджено посвідченим договором договором від 21.05.2004р. ( а.с. 112-116) Судом встановлено, що ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд бере до уваги, що на підтвердження факту відсутності проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 , відповідачем надано також фото, суд критично оцінює надані відповідачем фото до відзиву, а також письмові свідчення ОСОБА_9 , що є громадянською дружиною відповідача оскільки дані фото надані суду без зазначенням осіб, що на них зображені, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами.

Ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 29 ЦК України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є приміщенні у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставок для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі.

Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що - власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону.

Ч.2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Ст. 321 ЦК України встановлено, що - право власності є непорушним , ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов наступних висновків. Так судом встановлено, що власниками будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_13 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 15.11.1977р. та ОСОБА_6 по Ѕ частці, що підтверджено посвідченим договором договором від 21.05.2004р. ( а.с. 112-116) Судом встановлено, що ОСОБА_13 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщина після померлого, що був батьком відповідача ОСОБА_3 на даний час не прийнята, відтак, на даний момент за відповідачем ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1 не зарестрований як за власником, а вимоги до іншого співвласника будинку ОСОБА_6 позивачем не зявлялись.

Крім того, суд звертає увагу, що підставами для вселення особи в будинок є підтверджене відповідними доказами право на користування та володіння, реалізація інших видів права власності на даний будинок, позивач в судовому засіданні неодноразово стверджувала про те, що вона допомагала при будівництві будинку, надавала кошти, оплачувала послуги будівельників, проте, це твердження грунтується лише на припущеннях, позивачем таких доказів не надано.

Стосовно доводів позивача, що її син як член сім`ї відповідача має права на користування житлом по АДРЕСА_1 , суд враховує положення ч.2 ст. 29 ЦК України, якою визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом, як пояснив в судовому засіданні позивач на даний час син разом з нею проживає у її батька, суд також бере до уваги, що в частинах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаної Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, враховуючи вказане вище, суд ухвалюючи дане рішення враховує права дитини на житло, враховуючи, що на даний момент за відповідачем ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1 будинок не зареєстрований як за власником, а вимоги до іншого співвласника будинку ОСОБА_6 позивачем не зявлялись.

Суд звертає увагу, що будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_13 та ОСОБА_6 по 1/2 частки проте, позивач в прохальній частині позову чітко не вказала, в яку саме частину будинку просить її вселити та від яких саме хвіртки та дверей передати ключі відтак, задоволення вимоги позивача про вселення в будинок по АДРЕСА_1 призведе до порушення прав іншого співласника будинку ОСОБА_6 .

Враховуючи вказане вище суд вважає позовні вимоги необґрунтовані, повністю непідтверджені матеріалами справи та не підлягають задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 319, 321, 405, 415, ЦК України, ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 12, 13, 259, 260, 263, 265, 280-283, 288, 289, ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третіх осіб орган опіки та піклування Вінницької міської ради, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Треті особи:

Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, адреса: вул. Соборна 59, м. Вінниця,

ОСОБА_6 адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 28.10.2019р.

Суддя :