РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/960/19

Провадження №: 2/755/1326/19

"27" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

у с т а н о в и в :

17.01.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить суд стягнути з відповідача 32844,53 грн., з яких: 24546,27 грн. - вартість відновлювального ремонту; 6157,35 грн. - пеня; 524,54 грн. - 3% річних; 466,37 грн. - інфляційні витрати; 1150,00 грн. - сплата послуг експерта за складання висновку. Також позивач просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 26.12.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода винним у якій відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 09.02.2018 року визнаний ОСОБА_2 За твердженням позивача він є потерпілим при ДТП і згідно висновку експертного дослідження від 13.02.2018 року вартість завданих збитків становить 24546,27 грн., а також позивачем сплачено 1150,00 грн. за складання відповідного висновку. Цивільно-правова відповідальність винної особа була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» (поліс АК/4158289). Позивач зазначає, що 30.01.2018 року він, як уповноважений представник власника пошкодженого автомобіля звернувся до відповідача із заявою на отримання регламентної виплати і долучив до неї всі необхідні документи. Позивач вказує, що на момент ДТП він мав довіреність на право володіння, користування та розпорядження ТЗ, тож на його думку має право на відшкодування завданої шкоди та одержання відповідних виплат, що також передбачено довіреністю від 17.01.2018 року. На момент звернення за отриманням страхового відшкодування (31.01.2018 року), Президією МТСБУ в силу приписів п. 51.9 ст. 51 Закону №1961 було прийнято рішення сплачувати відшкодування за зобов'язаннями страхової компанії за рахунок наявності в фонді захисту потерпілих МТСБУ залишку базового гарантійного внеску. 20.04.2018 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування вважаючи, що позивач не є потерпілою особою. З такою позиціє відповідача позивач не погоджується та посилаючись на положення п. 1.3. ст.1, п. 1.6. ст. 1, п. 35.1. ст. 35, п. 35.2. ст. 35 Закону №1961 зазначає, що на момент ДТП та на момент звернення до відповідача він мав довіреність на право володіння, користування та розпорядження автомобілем, тож він вважається власником транспортного засобу. Позивач зазначає, що разом із заявою про виплату страхового відшкодування була подана довіреність, якою ОСОБА_3, зокрема, уповноважив позивача у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті ДТП одержувати грошові суми згідно з калькуціями, актами, експертними висновками тощо. За твердженням позивача, жодна з підстав, передбачених ст. 37 Закону №1691 для відмови у здійсненні страхового відшкодування не мала місця. Позивач вказує, що за викладених обставин та на підставі положень ст. 549 ЦК України і ст. 36 Закону №1961 він має право на стягнення пені у зв'язку з прострочкою виплати страхового відшкодування відповідачем. Крім того, позивач зазначає, що зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання визначена позивачем у розмірі 6157,35 грн., розрахунок 3 відсотків за користування грошовими коштами складає 524,54 грн., інфляційні збитки становлять 466,37 грн.

Ухвалою суду від 22.01.2019 року відкрито провадженні у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз'яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

08.02.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що в письмовому повідомленні від 20.04.2018 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивач не надав довіреність, яка посвідчує право на отримання страхового відшкодування. На думку відповідача, нотаріальна довіреність від 11.01.2018 року не дає позивачу право на отримання регламентної виплати у відповідності до п. б ч. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки довіреністю позивач уповноважений діяти лише від імені власника у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті ДТП чи заподіяння шкоди повіреними особами іншим ТЗ під час керування автомобілем, як джерелом підвищеної небезпеки, укладати як в тому буде необхідність, угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми в розмірах, згідно з калькуляціми, актами, експертними висновками, або за домовленістю. На думку відповідача, довіреністю не передбачене право позивача на отримання регламентної виплати за шкоду спричинену автомобілю позивачем замість власника автомобіля, адже вказаною довіреністю лише передбачене право позивача на отримання грошових коштів за наявності двох обставин, а саме: пошкодження особами автомобіля та укладення угоди про відшкодування заподіяної шкоди винними особами. Відповідач зазначає, що оскільки у строк встановлений рішенням Президії МТСБ від 07.11.2017 року позивач не подав необхідних документів, отримання страхового відшкодування можливе лише у разі недостатності коштів та майна страховика, що визнаний банкрутом та/або ліквідований. При цьому, на даний час відсутня будь-яка інформація про те, що ПрАТ «Європейський страховий союз» припинив свою діяльність як юридична особа в результаті ліквідації та/або визнаний банкрутом, тож, на думку відповідача, звернення з відповідним позовом є передчасним.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.01.2018 року ОСОБА_3 видав на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив вказаних осіб розпоряджатися: продати, обміняти, заставити, здати в оренду тощо, належний йому транспортний засіб. Для виконання цієї довіреності ОСОБА_3 уповноважив вказаних осіб представляти його інтереси у будь-яких установах, підприємствах, організаціях з усіх без винятку питань пов'язаних з експлуатацією та відчуження автомобіля, його переобладнанням, ремонтом, проходженням технічного огляду, керування ТЗ, визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля, зняти автомобіль з обліку, одержувати транзитні номери, замовляти та отримувати дублікати ключів від автомобіля, подавати та одержувати необхідні довідки, витяги, документи, дублікат реєстраційного документу у випадку його втрати, подавати заяви, позовні заяви, укласти від імені ОСОБА_3 договір купівлі-продажу автомобіля, визначаючи на власний розсуд ціну та інші умови договору, одержувати належні ОСОБА_3 за цим договором гроші; укладати договори обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника ТЗ, отримати поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності, у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті ДТП чи заподіяння шкоди повіреними особами іншим ТЗ під час керування, автомобілем, як джерелом підвищеної небезпеки, укладати як в тому буде необхідність, угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми в розмірах, згідно з калькуляціям, актами, експертними висновками, або за домовленістю, сплачувати державне мито, транспортні податки тощо, розписуватись за ОСОБА_3 при виконанні доручення, а також узгоджувати всі інші питання, що виникатимуть в процесі виконання вищезазначених повноважень. Ця довіреність видана на підставі договору доручення, укладеному в усній формі між ОСОБА_3 - довірителем та вказаним представником.

Як вбачається зі змісту постанови Деснянського районного суду м. Києва від 09.02.2018 року, дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були ОСОБА_2 та ОСОБА_1, сталась 26.12.2017 року і у її вчиненні визнаний винним ОСОБА_2

Отже, дорожньо-транспортна пригода сталась до видачі ОСОБА_3 довіреності на ім'я позивача.

У виданій на ім'я позивача нотаріально посвідченій довіреності зазначено, що ця довіреність видана на підставі договору доручення, укладеному в усній формі між ОСОБА_3 - довірителем та вказаним представником.

Відповідно до положень ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Згідно ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про врегулювання страхових випадків за договорами ПрАТ «Європейський страховий союз», внаслідок якого МТСБУ сплачувало страхове відшкодування потерпілим особам, було прийняте Президією МТСБУ 09.11.2017 року, за умови подання потерпілими особами необхідних пакетів документів в період з 01.12.2017 року по 28.02.2018 року.

Відповідно до ст.ст. 39, 41, 43 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема: а) у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція МТСБУ відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди МТСБУ, що затверджується президією МТСБУ за погодженням з Координаційною радою МТСБУ. Кошти, сплачені страховиками як базовий гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих, використовуються виключно для здійснення регламентних виплат, передбачених підпунктом "ґ" пункту 41.1 статті 41 цього Закону. У першу чергу використовується гарантійний внесок того страховика, для виконання зобов'язань якого він здійснюється.

30.01.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про сплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс АК/4158289 від 06.07.2017 року виданий ПрАТ «Європейський страховий союз». У вказаній заяві зазначено, що належне відшкодування слід здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_1. До заяви додавались копії паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, довіреності та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

За змістом положень ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ст.ст. 6, 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються, зокрема: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Згідно ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що регламентні виплати МТСБУ та врегулювання страхових випадків шляхом повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих від ДТП не є тотожними поняттями та мають різний порядок, умови і розміри їх виплати.

У першому випадку порядок, умови і розміри регламентних виплат чітко передбачені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а стосовно врегулювання страхових випадків шляхом повернення гарантійних внесків страховиків застосуванню підлягають положення ст.ст. 43, 51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, в частині того, що рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція МТСБУ відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди МТСБУ, що затверджується президією МТСБУ за погодженням з Координаційною радою МТСБУ. Забороняються будь-які стягнення з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, крім пов'язаних з регламентними виплатами, що проводяться відповідно до цього Закону за рахунок такого фонду. У разі банкрутства страховика або його ліквідації залишки коштів, сплачених ним до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, не можуть бути включені до ліквідаційної маси і залишаються у централізованих страхових резервних фондах МТСБУ. Кошти, сплачені страховиками до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, є коштами страхових резервів з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів таких страховиків. Гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених МТСБУ, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства. Строк такого повернення з фонду захисту потерпілих становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ, з фонду страхових гарантій - п'ять років з дня припинення його повного членства в МТСБУ, але не раніше наступного дня після виконання зобов'язань за договорами міжнародного страхування та перестрахування або передачі зобов'язань іншому страховику - повному члену МТСБУ.

Отже, наведені органи управління МТСБУ уповноважені визначати конкретні умови, строки та розміри повернення залишку коштів страховика у фондах МТСБУ для врегулювання страхових випадків. При цьому, такі умови, строки та розміри визначаються щодо кожного страховика, щодо якого прийняте відповідне рішення, окремо. Слід також зазначити, що з врахуванням наведених норм Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняття органами управління МТСБУ рішення стосовно врегулювання страхових випадків шляхом повернення гарантійних внесків страховиків є правом, а не обов'язком МТСБУ.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2017 року на офіційному сайті МТСБУ було розміщене оголошення про те, що МТСБУ розпочинає врегулювання страхових випадків за зобов'язаннями ПрАТ «Європейський страховий союз» і відшкодування за невиконаними зобов'язаннями страховика відбуватиметься в межах залишку коштів страховика у фондах МТСБУ та згідно п. 3 Порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у ДТП шляхом врегулювання страхових випадків. Прийом документів здійснюється з 01.12.2017 по 28.02.2018 року. Виплати здійснюються, зокрема, з урахуванням наступних особливостей: заява про виплату страхового відшкодування подається фізичною особою-потерпілим або його законним представником чи спадкоємцем; шкода, нанесена життю, здоров'ю або майну потерпілого - фізичної особи; одержувачем виплат є виключно потерпілі - фізичні особи, яким заподіяна шкода, їх законні представники чи спадкоємці; страхові виплати здійснюються за заявами, що надійшли до МТСБУ до 28.02.2018р.; виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих-фізичних осіб, здійснюються у розмірі оціненої шкоди, але не вище граничної суми виплати страхового відшкодування на одного потерпілого. Для прийняття МТСБУ рішення про здійснення страхового відшкодування до заяви на відшкодування шкоди обов'язково мають додаватися, зокрема: г) засвідчена судом копія постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована (її працівника) або інший документ, що підтверджує наявність підстав для настання цивільно-правової відповідальності такої особи, а також оригінали чи засвідчені належним чином копії документів, на підставі яких оцінено розмір шкоди, - у разі, якщо спори щодо виплати страхового відшкодування чи стягнення збитків з відповідальної особи не розглядалися у суді. Граничні суми відшкодувань за зобов'язаннями СК «Європейський страховий союз» будуть розраховані на підставі суми заявлених збитків та суми залишку коштів страховика в фонді МТСБУ. Визначення граничних сум відбудеться не пізніше 20 березня 2018 року.

Зі змісту листа відповідача на адресу позивача від 30.01.2018 року вбачається, що позивач був повідомлений про те, що виконання зобов'язань страховика буде здійснюватися у розмірі оціненої шкоди, але не вище граничної суми виплати страхового відшкодування на одного потерпілого. Гранична сума виплати страхового відшкодування на одного потерпілого визначається Президією МТСБУ на підставі подання Дирекції МТСБУ, з урахуванням отриманих МТСБУ заяв, прийнятих до розгляду та визнаних МТСБУ, розміру наявного залишку коштів гарантійних внесків страховика до фонду захисту потерпілих, а також обсягу загальних зобов'язань Страховика перед потерпілими, за зобов'язаннями якого здійснюються виплати. Також позивачу було роз'яснено, що для отримання виплати, йому слід надати в МТСБУ завірену копію постанови суду, що набрала законної сили стосовно визначення винуваться ДТП.

З урахуванням положень п. 51.9 ст. 51 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ приймаючи рішення про повернення коштів страховика для врегулювання страхових випадків діє від імені саме страховика та за рахунок залишку коштів базового гарантійного внеску страховика, тобто здійснюється представництво.

Відповідно до положень ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Приймаючи рішення у справі щодо відмови у задоволення позову суд виходить з того, що відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У своїй позовній заяві позивач стверджує, що ним було подано всі необхідні документи для здійснення виплати, однак перелік додатків до заяви про здійснення виплати не містить посилань на те, що до неї додається постанова про притягнення до адміністративної відповідальності особи винної у ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що відповідна заява позивача була подана до МТСБУ 30.01.2018 року, натомість постанова суду датована 09.02.2018 року та містить відмітку про її видачу 27.02.2018 року. Даних про те чи подав позивач вказану постанову МТСБУ 27.02. або 28.02.2018 рому матеріали справи не містять.

Висуваючи вимогу про стягнення з відповідача заподіяної шкоди у загальному розмірі 32844,53 грн., позивач не зазначає жодних даних про встановлений розмір граничної суми відшкодування шкоди спричиненої майну на одного потерпілого, адже в даному випадку граничне відшкодування не є регламентною виплатою і воно обмежується розміром коштів страховика у фондах МТСБУ з урахуванням рівномірного розподілу між іншими потерпілими. Тож відсутність в матеріалах справи визначеного розміру граничного відшкодування унеможливлює будь-яке стягнення грошових коштів, адже не встановлено чи не перевищує розмір заявлених позовних вимог граничну суму відшкодування.

Крім того, ст. 43 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», заборонене будь-яке стягнення з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, крім пов'язаних з регламентними виплатами, що проводяться відповідно до цього Закону за рахунок такого фонду. Натомість заявлене до стягнення відшкодування станом на час розгляду справи не має належного визначення регламентної виплати, адже відсутні факти визнання страховика банкрутом чи його ліквідації зі з'ясуванням питання достатності чи недостатності у страховика коштів та майна для здійснення страхової виплати.

Слід зазначити, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач має неоднозначну позицію щодо свого статусу зазначаючи, що він є потерпілим, оскільки з урахуванням положень чинного законодавства України вважається власником транспортного засобу, з іншого боку позивач вказує, що є уповноваженим представником власника на підставі довіреності.

Натомість, як зазначалося вище, довіреність видана після скоєння дорожньо-транспортної пригоди і з її змісту вбачається, що вона видана на підставі договору доручення. При цьому юридична природа доручення (укладення, умови, виконання), передбачена Главою 68 ЦК України.

Враховуючи встановлені обставини та викладені норми чинного законодавства України, з огляду на висвітлені питання представництва, доручення, умов та порядку повернення гарантійних внесків страховиків шляхом врегулювання страхових випадків, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-260, 263-265, 273, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 237, 1000, 1003 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27.03.2019 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1);

Відповідач - Моторне (транпортне) страхове бюро України (02154, м. Київ, бул. Русанівський, 8, ).

Суддя -