Апеляційний Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року

м. Черкаси

Справа 712/12872/18 провадження № 22-ц/793/470/19

Категорія: 313000000

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

головуючого: Василенко Л.І.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінов О.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - Центральний відділ державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 січня 2019 року (ухваленого в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області під головуванням судді Морозова В.В. 14 січня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

24 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження.

Свої вимоги мотивував тим, що 01.09.2009 Соснівським районним судом м. Черкаси у справі №2-4830-09 про притягнення його до адміністративної відповідальності видано виконавчий лист №2-4830, по примусовому виконанню якого Центральним ВДВС Черкаського міського управління юстиції 12.02.2010 року відкрите виконавче провадження.

Він сплатив усі платежі, передбачені судовим рішенням, а також 17.02.2010 року здійснив платіж у сумі 23,00 грн. за здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні і отримав усне повідомлення державного виконавця, що виконавче провадження відносно позивача було закрито.

Восени 2017 року під час оформлення купівлі-продажу нерухомого майна від нотаріуса він дізнався, що на все його майно накладено арешт.

Із відомостей Державного реєтру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухое майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щобо об'єктів нерухомого майна стало відомо, що 12.02.2010 постановою Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції серії АА №770962 накладено арешт на все його нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 і домоволодіння АДРЕСА_5, та оголошено заборону на їх відчуження, про що до вищевказаного реєстру внесено відповідні записи про обтяження за №9516995 та №9517024, відповідно.

11.12.2017 він звернувся до ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області з вимогою провести службове розслідування щодо факту незняття арешту з його майна та невилучення запису про нього з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

Листом №36/42-154 від 08.12.2017 ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області підтвердив, що на його виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення з позивача заборгованості і повідовив, що в 2010 році воно завершено та знищено.

Зазначав, що 16.04.2018 він повторно звернувся до відповідача з вимогою зняти арешт з його нерухомого майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис №9516995 від 12.02.2010 про арешт АДРЕСА_1 та запис №9517024 від 10.02.2010 про арешт домоволодіння АДРЕСА_5, на що відповіді по даний час не отримав.

Просив суд зобов'язати ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1, накладений 12.02.2010 постановою ЦВ ДВС Черкаського МУЮ серії АА №770962 у виконавчому провадженні відносно ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа №2-4830, виданого 01.09.2009 Соснівським районним судом м. Черкаси.

Зобов'язати ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис №9516995 від 12.02.2010 про арешт АДРЕСА_1 та запис №9517024 від 10.02.2010 про арешт домоволодіння АДРЕСА_5.

Суд стягнути з ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області за рахунок державних асигнувань на його користь витрати зі сплати судового збору в розмірі 736,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14 січня 2019 року позов задоволено.

Знято арешт, накладений постановою серії АА №770962 від 12.02.2010 державного виконавця ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області з нерухомого майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні відносно ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа №2-4830, виданого 01.09.2009 Соснівським районним судом м. Черкаси.

Зобов'язано ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис №9516995 від 12.02.2010 про арешт квартири АДРЕСА_1 та запис №9517024 від 10.02.2010 про арешт домоволодіння АДРЕСА_5.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що у зв'язку із сплатою платежів, передбачених судовим рішенням, а також сплатою 17.02.2010 23 грн. за здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні, наявні підстави для зняття арешту. Зазначено, що підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачені ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 08 лютого 2019 року, Центральний відділ державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області вважаючи, що оскаржуване рішення винесене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального, грубого порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково застосував ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», чим порушив норми матеріального та процесуального права. Судом не було повно та всебічно з'ясовано обставини в справі, які мають важливе значення для правильного вирішення справи.

На думку скаржника, у державного виконавця були відсутні законні підстави для зняття арешту з майна боржника накладеного постановами від 12.02.2010 за №9516995 та 12.02.2010 за № 9517024.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області залишено без руху.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2019 року, у зв'язку із усуненням недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 березня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 03 квітня 2019 року на 16:00 год. з повідомленням учасників справи про її розгляд та викликом в судове засідання.

Фактичні обставини справи

З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 лютого 2010 року вбачається, що на примусовому виконанні у ЦВ ДВС Черкаського міського управління юстиції перебував виконавчий лист №2-4830, виданий 01 вересня 2009 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Спеціального фонду Ординської селищної ради боргу в сумі 158,10 грн.

Вказаною постановою накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1, а саме квартиру АДРЕСА_1 та домоволодіння по АДРЕСА_5 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1, зокрема вищевказаного (а.с. 5).

27.07.2010 було завершено виконавче провадження №14987918 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4830 від 01.09.2009 та знищено в 2013 році.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна від 02.10.2018 №139957105 та від 04.10.2018 №140231575, 12.02.2010 постановою Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції серії АА №770962 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1, а саме на квартиру АДРЕСА_1 і домоволодіння АДРЕСА_5, та оголошено заборону на їх відчуження, про що до вищевказаного реєстру внесено відповідні записи про обтяження за №9516995 та №9517024, відповідно (а.с. 9-12).

11.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області з вимогою провести службове розслідування щодо факту не зняття арешту з його майна та не вилучення запису про нього з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

Листом № 36/42-154 від 08.12.2017 ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області підтвердив, що на його виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення з позивача заборгованості і повідомив, що в 2010 році воно завершено, а у зв'язку із закінченням передбаченого чинним законодавством терміну зберігання, знищено (а.с. 7).

Зазначав, що 16.04.2018 він повторно звернувся до відповідача з вимогою зняти арешт з його нерухомого майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис №9516995 від 12.02.2010 про арешт АДРЕСА_1 та запис №9517024 від 10.02.2010 про арешт домоволодіння АДРЕСА_5, на що відповіді не отримав (а.с. 9).

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 до справи було надано дублікати квитанцій, а саме: квитанцію № 3042.7.3 від 01.07.2009 про сплату 158 грн. у відшкодування збитків на спеціальний фонд Ординської селищної ради, квитанції № 3042.7.7 від 01.07.2009 про сплату 51 грн. державного мита, квитанцію № 3042.7.5 від 01.07.2009 про сплату 250 грн. витрат на ІТЗ та квитанцію № 13 від 17.02.2010 про сплату 23 грн. Центральному ВДВС Черкаського МУЮ на підставі виконавчого документу 2-4830 (а.с. 28-29).

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області - Нечипоренко Я.В., ОСОБА_1, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 - 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначав, що ним було сплачено всі платежі, що були передбачені судовим рішенням, а також 23 грн. виконавчого збору та отримано усне повідомлення від державного виконавця про закриття відносно нього виконавчого провадження, тому вважає, що є підстави для зняття арешту з його майна.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 наведеного Закону визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 2 ст. 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 401 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, а також ч. 1 ст. 40 цього Закону передбачені підстави повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав та підстави закінчення виконавчого провадження.

Отже, державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Uzan та інші проти Турції» (скарги №№ 19620/05, 41487/05, 17613/08 и 19316/08) від 05.03.2019, Европейський Суд встановив, що заявники скаржилися на тривале застосування тимчасових заходів щодо їхнього майна та відмову органів влади скасувати ці заходи протягом кількох років, навіть з урахуванням того, що заявників не було визнано винними у кримінальному провадженні або відповідачами у цивільному провадженні. Европейський Суд прийшов до висновку, що влада не змогла встановити «справедливий баланс» між захистом суспільних інтересів та вимог захисту прав заявників на повагу їх власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції (право на мирне володіння майном).

З матеріалів справи вбачається, що у даному випадку має місце саме завершення виконавчого провадження, а позивачем надані квитанції про сплату як виконавчого збору за відповідним виконавчим документом, так і суму, яку необхідно було сплатити за відповідним рішенням суду. Проте, матеріали вказаного виконавчого провадження були знищені за закінченням термінів зберігання, тож ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області не може скасувати арешт майна позивача.

Статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» визначені підстави для зняття арешту з майна боржника, де в ч. 5 вказано, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково застосував норму матеріального права, а саме ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними, так як саме в ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606 - ХІV в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин зазначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що у державного виконавця немає можливості перевірити чи сплачено боржником виконавчий збір у розмірі 10 % від суми, що підлягає стягненню, то апеляційний суд враховує наступне.

Так, виконавче провадження №14987918 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4830 від 01.09.2009 Соснівського районного суду м. Черкаси стосовно стягнення 158,10 грн. відкрите 18.09.2009.

Відповідно до квитанцій дані кошти в сумі 158,10 грн., державне мито в сумі 51 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 250 грн. були сплачені ОСОБА_1 01.07.2009, тобто добровільно ще до відкриття виконавчого провадження.

Крім того, квитанцією від 17.02.2010 ОСОБА_1 сплачено 23 грн. Центральному ВДВС Черкаського МУЮ на підставі виконавчого документу №2-4830.

За викладеного доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, були предметом розгляду суду, яким дана належна оцінка та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 січня 2019 року ухвалено із додержанням вимог закону, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати залишити за сторонами, які їх понесли, за розгляд справи апеляційний судом.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак