Справа № 303/2669/16-ц
Провадження № 22-ц/4806/1708/19
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

18 липня 2019 року м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Готра Т.Ю., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Порше Мобіліті" про визнання частково недійсним кредитного договору та додаткової угоди до нього, визнання припиненим зобов`язання за вказаними договорами, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закрпатської області від 10 жовтня 2016 року, ухвалене суддею Заболотним А.М.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 16.07.2019 подав апеляційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закрпатської області від 10.10.2016. Одночасно звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Однак апеляційне провадження не може бути відкрито із наступних підстав.

Згідно п. 9 ч.1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції, що діє від 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 подана 16.07.2019, то апеляційний суд керується нормами ЦПК України у редакції, що діє з 15 грудня 2017 року.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Зазначене відповідає загальновизнаному положенню про дію цивільних процесуальних норм у часі, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина третя стаття 3 ЦПК України).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі № 361/161/13-ц відійшла від висновку, викладеному у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2018 у справі № 369/8537/15-ц та від 31.10.2018 у справі № 635/8219/15-ц, згідно з якими процесуальний строк, зазначений у частині другій статті 358 ЦПК України при відсутності винятків, може бути поновлений і що процедура апеляційного оскарження визначається на момент ухвалення судових рішень, а не на момент подачі апеляційної скарги.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 145, 147, 155, 206).

У Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року (заява N 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 ,починаючи з червня 2016 року мав реальну можливість дізнатися про стан судового провадження відносно нього, у тому числі й про ухвалення судового рішення. Однак, апеляційну скаргу скаржник подав 16.07.2019, тобтобільш як через 3 роки з цього моменту та понад 2 роки і 9 місяців з моменту ухвалення оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_2 подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, і його було неодноразово повідомлено про розгляд справи належним чином (під розписку), а наявність обставин пропуску строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили ним не наведено та не підтверджено належними й допустимими доказами, тому, відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 358 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закрпатської області від 10 жовтня 2016 року- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 липня 2019 року.

Суддя Т.Ю. Готра