РІШЕННЯ

іменем України

29 березня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Іванова О. В.,

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - адвокат Приображенська Т. Б.,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - Зміївська районна державна адміністрація Харківської області, як орган опіки та піклування, представник третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа Зміївська районна державна адміністрація Харківської області, як орган опіки та піклування,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що він в період з 11.07.1998 по 16.04.2013 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Через деякий час після розірвання шлюбу і до теперішнього часу їх син ОСОБА_5 став проживати з ним в м. Харкові, де він має окрему кімнату та усі умови для життя і навчання. В квартирі проживає він, син ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - його мати і бабуся дитини. Син відвідує за місцем проживання загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 145 Харківської міської ради Харківської області. Він доглядає, виховує та утримує дитину, йому в цьому допомагає бабуся - ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_3 не працює, вживає наркотичні засоби, веде аморальний спосіб життя. Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.05.2018 вона була засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 з 2013 року не бачила сина, хоча їй ніхто в цьому не перешкоджає. Її не цікавило і не цікавить, як і на які кошти росте і розвивається її син. Вона не займається його вихованням, матеріально не утримує, не цікавиться життям дитини, станом його здоров'я, не підтримує з ним ніяких стосунків, навіть не поздоровляє з днями народження. Син не потрібен відповідачу, вона усвідомлено ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

17 вересня 2018 року ОСОБА_3 нотаріально відмовилась від батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5, про що надала письмову заяву, посвідчену приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л. М.

Також, в цій заяві ОСОБА_3 зазначила, що не заперечує проти того, щоб син проживав разом із батьком ОСОБА_1

Дитина знаходиться тільки на його утриманні, він самостійно доглядає та виховує сина. Вважав, що ОСОБА_3 навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ті обставини, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідне харчування та фізичний розвиток, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Зміївського районного суду від 28.12.2018 провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання.

18.02.2019 підготовче засідання відкладено в зв'язку з перебуванням судді у відряджені.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29.03.2019.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Приображенська Т. Б. в цілому підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно її сина ОСОБА_5, підтвердила обставини, викладені на обґрунтування позовної заяви.

Представник третьої особи ОСОБА_4 підтримала позов ОСОБА_1 та просила його задовольнити, що відповідатиме інтересам дитини.

Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Даними свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3, рішення Зміївського районного суду Харківської області від 16.04.2013 підтверджується, що ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, мають спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 8, 9).

За довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: власник ОСОБА_7, син ОСОБА_1 (а. с. 10).

З Акта обстеження умов проживання, складеного 06.09.2018 спеціалістами ССД при перевірці житлово-побутових умов проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1, вбачається наступне: санітарний стан житла задовільний, в приміщенні чисто, всі комунікації працюють. Дитина має окрему кімнату, де є ліжко, стіл для навчання, комод для речей, полиці для книжок і зошитів. Малолітній забезпечений одягом, взуттям, шкільними приладдям, продуктами харчування (а. с. 11).

З довідки та характеристики, наданої директором Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 145 Харківської міської ради Харківської області, вбачається, що ОСОБА_5 навчається у Харківській загальноосвітній школі № 145 у 2-В класі, характеризується позитивно.

Батько, ОСОБА_1, приділяє належну увагу вихованню та навчанню сина, систематично відвідує школу, цікавиться справами дитини. Між батьком та сином панують доброзичливі стосунки. Мати, ОСОБА_3, вихованням дитини не займається. Жодного разу не цікавилась успіхами дитини у навчанні та спілкуванні з однокласниками ні особисто, ні засобами телефонного зв'язку. У батьківських зборах участі не брала. Жодних контакті в зі школою не виявляла (а. с. 12, 13).

За місцем роботи у ФО-П ОСОБА_9 ОСОБА_1 характеризується позитивно (а. с. 14).

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.05.2018 ОСОБА_3 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, на підставі статті 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік (а. с. 15).

З довідки, виданої Зміївською центральною районною лікарнею, вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на "Д" обліку в наркологічному кабінеті (а. с. 16).

В нотаріально посвідченій заяві від 17 вересня 2018 року ОСОБА_3 відмовилася від батьківських прав щодо її малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Не заперечувала проти того, щоб її син ОСОБА_5 проживав разом з батьком, ОСОБА_1 (а. с. 17).

20.09.2018 Зміївською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні до малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 18-19).

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантовано право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов'язані поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша та друга статті 155 СК України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України, право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Позивачем надано докази, яки були досліджені в судовому засіданні, та якими підтверджується, що відповідач ОСОБА_3 умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, і це, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення її батьківських прав.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Оскільки позивач ОСОБА_1 у заяві не вимагав відшкодування судових витрат, питання про розподіл судових витрат відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судом не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав у відношенні до малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 фактичне місце проживання: АДРЕСА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

Третя особа - Зміївська районна державна адміністрація Харківської області, як орган опіки та піклування, місце знаходження: 63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. Адміністративна, буд. 9, .

Повне рішення складено 04.04.2019.

Головуючий: В. В. Овдієнко