ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/1687/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів найму (оренди)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року, постановлену у складі судді Сенаторова В.М., по цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення орендної плати,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року Харківська міська рада звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення орендної плати.

У позовній заяві зазначено, що вказана справа підсудна Київському районному суду м. Харкова за правилами ч. 1 ст. 30 ЦПК України, оскільки спір виник з приводу стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1 Ярослава Мудрого, АДРЕСА_2 , що відноситься до територіальної юрисдикції цього суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення орендної плати.

Зазначене судове рішення ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку.

В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі було порушено норми процесуального права в частині недотримання правил підсудності. Послалась на те, що за правилами ст. 27 ЦПК України позов до фізичної особи мав бути пред`явлений за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Вказала, що вона зареєстрована у місті Дергачі Харківської області, а тому вказана справа не підсудна Київському районному суду м. Харкова. Послалась на те, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому районний суд мав відмовити у відкритті провадження у справі.

Харківською міською радою суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить останню залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

На обґрунтування відзиву зазначено, що спір виник з приводу стягнення орендної плати за користування землею, тобто земельних правовідносин, то з огляду на те, що земельна ділянка є об`єктом нерухомого майна на спори пов`язані з правами на таке майно поширюється правило виключної підсудності ч. 1 ст. 30 ЦПК України. Вказано, що у даному випадку Харківська міська рада виступає у справі як власник землі, а не як суб`єкт владних повноважень, тому справа має бути розглянута за правилами цивільного судочинства.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

На адресу Харківського апеляційного суду 01.07.2019 від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеної у судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 04.07.2019. Заява обґрунтована тим, що адвокат, до якого вона звернулась за правовою допомогою, не може бути присутнім у судовому засіданні, оскільки перебуває у відпустці.

Колегія суддів не вважає доведеною поважну причину неявки ОСОБА_1 у судове засідання та необхідності відкласти розгляд справи, так як відповідачем суду не надано доказів на підтвердження зазначених у заяві обставин: що вона уклала з будь-яким адвокатом договір про надання правової допомоги, та що її представник дійсно перебуває у відпустці.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, з огляду на належне повідомлення ОСОБА_1 про апеляційний розгляд справи суд апеляційної інстанції, оскільки предметом апеляційної скарги є суто правове питання, питання щодо отримання від ОСОБА_1 додаткових доказів у даному випадку не вирішується, вважає за можливе розглянути справу з метою недопущення порушення розумних процесуальних строків судового розгляду.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про судове засідання, що не перешкоджає розгляду справи згідно положень ст. 372 ЦПК України, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що предметом позову є стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_2 , тобто у межах територіальної підсудності Київського районного суду м. Харкова за правилами виключної територіальної підсудності.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що позовна заява подана з додержанням вимог статей 175-177 ЦПК України, справа підсудна Київському районному суду м. Харкова.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно ч. до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У справі, що переглядається, відповідач зазначила в апеляційній скарзі, що її зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Судам у п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положенням ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки на розгляд суду надійшла заява про стягнення орендної плати за користування нерухомістю, то у даному випадку діють правила виключної, а не загальної територіальної підсудності, як правильно вирішив суд першої інстанції. Наведені з цього приводу доводи скарги ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм ЦПК України і тому колегія судів їх відхиляє, за безпідставністю.

Оскільки доводи скарги стосовно необхідності розгляду справи в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, перебувають поза межами апеляційного розгляду, з цього приводу судове рішення відповідно до ст. 353 ЦПК України не підлягає апеляційному перегляду, то згідно ст. 367 ЦПК України колегія суддів ці доводи не розглядає, що не позбавляє ОСОБА_1 можливості поставити це питання на вирішення суду першої інстанції.

З огляду на те, що оскаржене судове рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи скарги цього висновку не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 04 липня 2019 року.

Головуючий

В.Б. Яцина.

Судді колегії

П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.