Дата документу 23.10.2019 Справа № 332/4225/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/4225/16 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/2636/19 Яцун О.С.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Полякова О.З.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Пац Євгенії Олегівни на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт селлінг», Запорізької міської ради про визнання рішення Запорізької міської ради і державного акту на право власності на землю недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був неодноразово уточнений, до ОСОБА_2 , АТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Естейт селлінг», Запорізької міської ради про визнання рішення Запорізької міської ради і державного акту на право власності на землю недійсним, посилаючись на те, що він є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ А; сіней літ. а; сараїв літ. Д, Е, Ж, б; літньої кухні літ. Б; гаражу літ. Г; вбиральні літ. В; замощення літ. І; парканів №1,2,3; водопроводу №4, загальною площею 45,11 кв.м, житловою 27,8 кв.м.

Право власності на вказане домоволодіння зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.01.2015 року.

З метою оформлення права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться вищезазначене домоволодіння, він звернувся до відповідних установ для виготовлення технічної документації.

За результатами геодезичної зйомки земельної ділянки та за даними публічної кадастрової карти України встановлено, що земельна ділянка АДРЕСА_2 Тенісній «накладається» на земельну ділянку АДРЕСА_1 , розмір накладки складає 0,0007 га. Колишній власник суміжної земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 перемістив межу між вказаними земельними ділянками, збудувавши на ній паркан.

Право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 набув на підставі рішення шостої сесії п`ятого скликання Запорізької міської Ради від 06.12.2006 року за № 72/130 та акту ЯГ № 700752 від 07.05.2007 року на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,0585 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вважає, що ОСОБА_2 своїми діями суттєво порушив його права, як суміжного землекористувача земельної ділянки АДРЕСА_1 , шляхом порушення меж земельної ділянки.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати рішення шостої сесії п`ятого скликання Запорізької міської Ради від 06.12.2006 року за № 72/130 в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 0,0585 га та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,0585 га серія ЯГ № 700752 від 07.05.2007 року, виданий на ім`я ОСОБА_2 ; поновити йому порушене право на користування земельною ділянкою шляхом відновлення межі, яка поділяє земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 АДРЕСА_3 , площею 531 кв.м, шляхом установки межових знаків на місцевості, відповідно до даних земельно-кадастрової документації; та зобов`язати відповідача перенести паркан, який встановлено між вищезазначеними суміжними земельними ділянками.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним рішення шостої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради від 06.12.2006 року за № 72/130 в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_3 , площею 0,0585 га та Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0585 га, серії ЯГ № 700752 від 07.05.2007 року, виданий на ім`я ОСОБА_2 .

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Пац Є.О. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом допущено однобічність та неповнота судового розгляду. Не встановлено чи внесені відомості про земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 до Державного земельного кадастру, чи є у наявності документи, що підтверджують право власності померлого ОСОБА_3 на земельну ділянку, чи присвоєний земельній ділянці кадастровий номер, що призвело до неналежної оцінки доказам по справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2014 року, в порядку спадкування за законом за дідом ОСОБА_3 , належить домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Запорізької міської ради № 72/130 від 06 грудня 2006 року «Про передачу громадянам земельних ділянок у Заводському районі АДРЕСА_4 . Запоріжжя» ОСОБА_2 передано земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, площею 0,0585 га за адресою: АДРЕСА_3 . 07 травня 2007 року на підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 700752. 07 грудня 2016 року на підставі договору іпотеки № 2925 від 15 вересня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» в забезпечення кредитного договору, набуло право власності на спірну земельну ділянку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт порушення порядку погодження та встановлення меж земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 10 ст. 123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, включає, зокрема і погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно з п. 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками (користувачами) є обов`язковим при виділенні земельної ділянки у власність, в той час як на момент отримання ОСОБА_2 державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, зазначену вимогу виконано не було, що призвело до порушення порядку її оформлення.

У зв`язку з викладеним, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання недійсними рішення Запорізької міської ради від 06 грудня 2006 року в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність спірної земельної ділянки та Державного акту на право приватної власності на зазначену земельну ділянку.

Окрім того, колегія суддів відхиляє довід, викладений в апеляційній скарзі, щодо не встановлення судом першої інстанції факту внесення до Державного земельного кадастру інформації щодо належної позивачу земельної ділянки, та наявності у позивача документів, що підтверджують його право власності на земельну ділянку, оскільки встановлення даного факту не стосується предмету розгляду в цій справі.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Пац Євгенії Олегівни залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2019 року в цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 25 жовтня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: О.З. Поляков

Е.А. Онищенко