1Справа № 334/8894/18 2/335/1029/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Проценко А.М., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2018 року адвокат ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою суду від 04.12. 2018 року матеріали вищевказаної справи було передано на розгляд Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2019 року справу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач з відповідачем ОСОБА_3 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖС №074665, виданий Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області від 09.09.2009 року, актовий запис №813.

25.12.2014 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя шлюб було розірвано.

За час шлюбу, за кошти сімї було придбано автомобіль Ford моделі Focus, чорного кольору, номер кузову WF0PXXGCDPAS20847, 2010 року випуску, державний номер АР95517ВТ, який належить по 1/2 частині автомобіля на праві спільної сумісної власності подружжю.

У зв'язку з тим, що відносно колишнього чоловіка позивача, ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження №55681027 з примусового виконання виконавчого листа № 333/1231/15-к, виданого 22.01.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, в ході примусового виконання якого ОСОБА_4 відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, було описано та арештовано вищевказаний автомобіль.

Автомобіль було вилучено у позивачки та передано іншій особі на відповідальне зберігання, у звязку з чим позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити на підставах викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позову, визнавши належність 1/2 автомобіля позивачці.

Представник відповідача ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, але в судовому засіданні 04.03.2019 року заперечував проти задоволення позову у зв'язку з тим, що автомобіль зареєстрований за боржником ОСОБА_3, що підтверджується відомостями з бази даних органів реєстрації транспортних засобів.

Зважаючи на те, що учасники справи були належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з'явилися, суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, на підставі доказів, що надані суду.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, з урахуванням думки сторін суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.09.2009 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖС №074665, виданий Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області від 09.09.2009 року, актовий запис №813.

12.07.2010 року відповідачем було укладено контракт на постачання автомобіля марки Ford моделі Focus, чорного кольору, номер кузову WF0PXXGCDPAS20847, 2010 року випуску, за вартістю 151800,00 грн. який був зареєстрований на відповідача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ССА910565 від 28.07.2010 року, тобто під час перебування сторін у шлюбі, що не оспорювалось сторонами.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі 335/12635/14-ц від 25.12.2014 року, шлюб позивачем і відповідачем було розірвано. що не заперечувалось сторонами у справі.

У ОСОБА_4 відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області щодо ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження №55681027 з примусового виконання виконавчого листа № 333/1231/15-к, виданого 22.01.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, та постановою про опис та арешт майна (коштів) божника, винесеною державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 21.11.2018 року, було описано та арештовано спірний автомобіль та вилучено у позивачки ОСОБА_2

Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В порядку ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно ст. 73 Сімейного кодексу України за зобовязання одного з подружжя стягнення може бути накладено на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

За ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що відповідач ОСОБА_3 визнав позов в частині визнання права власності на 1/2 частину автомобіля підлягає задоволенню.

Позовна вимога про звільнення 1/2 частини автомобіля з-під арешту, накладеного постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 21.11.2018 року також підлягає задоволенню, зважаючи на положення статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Позовна вимога про виключення майна з акту опису не підлягає задоволенню, у відповідності до статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження», не передбачено окрім звільнення майна з-під арешту додаткової вимоги про виключення майна з опису.

Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то у відповідності до принципу диспозитивності їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263, 264-265, 268 ЦПК України, 60-63,69-71, 73 Сімейного кодексу України, ст. ст. 372, 392 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про визнання права власності на Ѕ частину спільного сумісного майна подружжя, виключення з опису та звільнення з-під арешту - задовольнити частково.

Визнати право власності на 1/2 частину автомобілю марки Ford моделі Focus, чорного кольору, номер кузову WF0PXXGCDPAS20847, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН, зареєстрована та мешкає за адресою: м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_1).

Звільнити з-під арешту автомобіль марки Ford моделі Focus, чорного кольору, номер кузову WF0PXXGCDPAS20847, 2010 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який описаний та арештований постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 21.11.2018 року, винесеною старшим державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_5

В іншій частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.М. Проценко