Житомирський апеляційний суд
Справа №282/1403/18 Головуючий у 1-й інст. Гуцал П. І.
Категорія 19 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №282/1403/18 за позовом ОСОБА_1 до Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області, Арбітражного керуючого - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробудпереробка-ЛТД» ОСОБА_2 , про визнання дійсними договорів купівлі-продажу та визнання права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Любарського районного суду Житомирської області, ухвалене 10 квітня 2019 року суддею Гуцалом П.І. у смт. Любарі, повний текст рішення складено 19 квітня 2019 року

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

визнати дійсним договір купівлі-продажу майна банкрута від 14 грудня 2015 року - будівлі ремонтної майстерні колишнього СВК «Глезненський» с. Глезно, що розташована на території Глезненського старостинського округу (за межами с.Глезне), номер 2, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агробудпереробка ЛТД» (далі Товариство), в особі арбітражного керуючого - ліквідатора Рибій О.В.;

визнати за ним ( ОСОБА_1 ) право власності на будівлю ремонтної майстерні колишнього СВК «Глезненський» с. Глезно, що розташована на території Глезненського старостинського округу (за межами с.Глезне), номер 2 та відноситься до комплексу будівель та споруд № АДРЕСА_1 на будівлі;

визнати дійсним договір купівлі-продажу майна банкрута від 14 грудня 2015 року будівлі зерноскладу колишнього СВК «Глезненський» с. Глезно, що розташована на території Глезненського старостинського округу (за межами с. Глезне), № 1, укладений між ним та Товариством в особі арбітражного керуючого - ліквідатора Рибій О.В.;

визнати за ним право власності на будівлю зерноскладу колишнього СВК «Глезненський» с. Глезно, що розташована на території Глезненського старостинського округу (за межами с. Глезне), № 1 та відноситься до комплексу будівель та споруд №3.

Обґрунтовував вимоги тим, що 14 грудня 2015 року між ним та Товариством в особі арбітражного керуючого Рибій О.В., укладено договори реалізації спірного майна. Дане майно належало Товариству і воно могло ним розпоряджатися, оскільки ці об`єкти придбані останнім у СВК «Глезненський» згідно протоколу проведення відкритих торгів (аукціону) №1 від 15.03.2005 з продажу майна банкрута. Він ( ОСОБА_1 ), як покупець, сплатив повну вартість майна, останнє було передано йому продавцем, проте відповідач - арбітражний керуючий Товариства відмовився подати необхідні документи для нотаріального посвідчення договорів.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

На його думку, суд не врахував, що відповідачі визнали позов, а тому були всі підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом обмежень для укладення договору купівлі-продажу спірного приміщення. Так, об`єкт нерухомості, який був предметом договору, належав продавцю на відповідній правовій підставі та не перебував і не перебуває під забороною (арештом), в іпотеці або податковій заставі. Крім того, сторони договору досягли згоди по усіх його істотних умовах, а нотаріальне його посвідчення не можливе у зв`язку із припиненням діяльності ТОВ «Агробудпереробка ЛТД».

Представник селищної ради та арбітражний керуючий Рибій О.В. надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечували щодо задоволення вимог ОСОБА_1 .

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 грудня 2015 року між Товариством в особі арбітражного керуючого-ліквідатора Рибій О.В. та ОСОБА_1 укладені договори купівлі-продажу майна банкрута, а саме будівлі ремонтної майстерні та зерноскладу колишнього СВК «Глезненський» під ліквідацію, які розташовані за адресою: с. Глезне, Любарського району, Житомирської області (а.с. 10, 14).

Цього ж числа сторони вищевказаних правочинів, які не посвідчувались нотаріально, підписали акти приймання-передачі вищевказаного майна (а.с. 11, 15).

31.08.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про реєстрацію припинення юридичної особи Товариства (а.с. 101-106).

Позивач 31.01.2018 звертався до арбітражного керуючого Товариства - Рибій О.В. із заявою про дотримання останнім вимог ст. 657 ЦК України (нотаріального посвідчення договорів) для подальшого набуття покупцем права власності на вищевказане нерухоме майно.

Арбітражний керуючий у відповідях на цю заяву відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на ту обставину, що договори купівлі-продажу від 14.12.2015 майна банкрута, а саме: будівлі ремонтної майстерні та будівлі зерноскладу колишнього СВК «Глезненський» були укладені під ліквідацію цих об`єктів, у зв`язку із чим покупець, відповідно до вимог цих договорів, зобов`язаний був ліквідувати об`єкти продажу, шляхом їх розбірки (повного знесення). Крім того, зазначив, що Товариство придбало даний об`єкт у 2005 році також під ліквідацію на будматеріали Б/У, а тому на дане майно не виготовлялись документи щодо проведення технічної інвентаризації, визначення юридичної адреси, визнання права власності на нього (а.с. 19-20).

Згідно довідки Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області № 247 від 18.02.2019 року, на земельній ділянці комунальної власності Територіальної громади Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області, площею 1,9175 га, (кадастровий номер НОМЕР_1 ), яка розташована на території Глезненського старостинського округу (за межами с. Глезно), знаходяться об`єкти нерухомого майна (будівля ремонтної майстерні № 2, будівля зерноскладу № 1, колишнього СВК «Глезненський» с. Глезно), які викуплені ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2015 року (а.с. 131).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про будь-яке речове право на спірне майно відсутні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що сторонами не надано суду належних доказів правомірності укладення договорів купівлі-продажу, а саме належності продавцю (Товариству) на праві власності майна, як об`єкта нерухомості, та наявності у нього права на розпорядження ним, зважаючи на те, що спірні об`єкти придбані позивачем згідно умов цих договорів під ліквідацію.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Визнання позову відповідачами суперечить вимогам закону, а тому не могло бути прийнято судом. Отже, доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для задоволення позову у зв`язку із визнанням його відповідачами, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає.

Перебування чи не перебування спірного майна під забороною (арештом), в іпотеці або податковій заставі, а також досягнення сторонами всіх істотних умов договорів за відсутності належних доказів на підтвердження права власності на це майно у продавця на правильність ухваленого рішення не впливає.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, не містять посилання на докази, які б підтверджували те, що продавець за договорами був власником реалізованого майна. Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, будівлі згідно умов договорів були придбані для їх ліквідації, і як встановлено в суді апеляційної інстанції будь-яких перешкод для реалізації умов договору не існує.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Любарського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 19 липня 2019 року.