КИЇСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 376/899/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5378/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Клочко В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання майна спільною сумісною власністю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 04 лютого 2019 року,

встановив:

у травні 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року позов було задоволено. Вказане рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

У лютому 2019 року позивач звернулась до суду із заявою про виправлення описки, посилаючись на те, що в тексті рішення вказано номерний знак транспортного засобу, який був предметом спору, із помилкою.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 04 лютого 2019 року було внесено виправлення у рішення Сквирського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року та зазначено номерний знак автомобіля «НОМЕР_1».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду щодо внесення виправлень у рішення розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з тексту рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду позовної заяви, предметом спору, в тому числі, був автомобіль марки «Hyundai Tucson», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Разом з тим, судом було допущено описку та помилково зазначено державний номер спірного автомобіля НОМЕР_2.

У лютому 2018 року позивач звернулась до суду із заявою про виправлення описки та просила внести виправлення у рішення, вказавши державний номер автомобіля НОМЕР_3.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 19 лютого 2018 року заяву було задоволено, внесено виправлення в рішення суду та вказано номерний знак спірного автомобіля у відповідності до змісту поданої заяви, а саме НОМЕР_3, тоді як вірним є НОМЕР_1, у зв'язку з чим у лютому 2019 року позивач звернулась до суду із заявою про виправлення описки повторно.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 04 лютого 2019 року було внесено виправлення у рішення Сквирського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року та зазначено номерний знак автомобіля «НОМЕР_1».

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що позивач всупереч порядку, визначеному ЦПК України, не оскаржувала ухвалу суду від 19 лютого 2018 року, а звернулась до суду із заявою про виправлення описки повторно, що є підставою, на його думку, для відмови у внесенні виправлень у рішення. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст.269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Судом встановлено, що в рішенні Сквирського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року було допущено описку в номерному знаку автомобіля, що підтверджується копією реєстраційної картки транспортного засобу (а.с.158).

Допущення позивачем ОСОБА_3 описки у власній заяві про внесення виправлень до рішення суду, на що не було звернуто уваги судом при її розгляді 19 лютого 2018 року, не позбавляє її права на повторне звернення до суду із заявою у відповідності до положень статті 269 ЦПК України.

Доводи ОСОБА_4 про те, що позивач позбавлена права на повторне звернення до суду за внесенням виправлень в судове рішення у зв'язку з тим, що нею не було оскаржено ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 19 лютого 2018 року в апеляційному порядку, колегія суддів вважає неспроможними.

Оскарження судового рішення в апеляційному порядку є правом сторони, а не її обов'язком, а положенням ЦПК України не встановлено обмежень строку та порядку звернення сторони до суду із заявою про виправлення описки, тому посилання апелянта на допущення судом порушень норм процесуального права є безпідставним.

Таким чином, судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 04 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді