Справа № 302/1152/14-ц
У Х В А Л А

(в повному обсязі)

01.04.2019 смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В.П.,

з участю: секретар с/з ОСОБА_1,

заявник (відповідач) - ОСОБА_2,

представник заявника - адвокат ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в райсуді в смт.Міжгір'ї справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.12.2014 р. у справі № 302/1152/14-ц за нововиявленими обставинами,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся в суд із заявою про перегляд рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.12.2014 року у справі №302/1152/14-ц за нововиявленими обставинами з таких підстав. Заявник в поданій до суду заяві покликається на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2017 р. ухваленого по справі № 308/6316/15-ц, згідно якого у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання факту постійного проживання за різними адресами відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання факту постійного проживання за однією адресою - задоволено та визнано факт, що ОСОБА_5 у період із вересня 2009 р. по 29.11.2010 р. включно постійно проживала за однією адресою із ОСОБА_2, тобто із заявником, у будинку № 12 по вул.Лодія в м.Ужгороді. Це рішення суду набрало законної сили 15.08.2017 р.. Цю обставину заявник вважає нововиявленою, а тому просить переглянути і скасувати рішення Міжгірського районного суду від 10.12.2014 р. по справі № 302/1152/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину по закону № 3693, виданого 25.08.2014 р. приватним нотаріусом Ужгородського МНО ОСОБА_7 ОСОБА_2 після смерті його матері - ОСОБА_5, яка померла 29.11.2010 р. в м.Ужгороді, на квартиру АДРЕСА_1.

Заявник ОСОБА_2 та його представник подану заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підтримали з підстав та обгрунтувань наведених у заяві від 20.09.2017 р., просять таку задовольнити.

Заінтересована особа - позивач по справі ОСОБА_6 подала до суду 12.03.2019 року відзив на заяву ОСОБА_2, який обгрунтувала так. Заявник вважає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2017 року по справі № 308/6316/15-ц встановлені обставини, які є істотними для вирішення справи № 302/1152/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, що впливають на рішення суду, і такі що не могли бути відомі на час розгляду справи № 302/1152/14-ц. Однак, ОСОБА_6, вважає, що наведений аргумент не є підставою для перегляду справи за нововиявленими обставинами, оскільки при розгляді справи № 302/1152/14-ц дана обставина була відома і перевірена як судом першої інстанції так і судом касаційної інстанції. Також наявним доказом того що заявнику було відомо про факт проживання за однією адресою ОСОБА_5 та ОСОБА_2, є рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2014 року справа № 308/6273/14-ц, згідно якого було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 з його матір'ю ОСОБА_5 на день її смерті 29.11.2014 р. в буд. № 12 по вул.Лодія в м.Ужгороді. З ухвали ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.07.2015 року вбачається, що суд першої інстанції, задовольняючи позов з огляду на приписи ст.ст. 1221, 1223, 1268 ЦК України, виходив з того що після смерті ОСОБА_5 її син ОСОБА_8 прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем та не відмовлявся від прийняття спадщини, та дійшов висновку про відсутність законних підстав для видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому суд вважав, що ОСОБА_5 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки не змінювала місця реєстрації, перебування і проживання. За цією адресою, в тому ж числі на час смерті ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований ОСОБА_8. Тому, враховуючи, що відповідач (заявник) не звертався із заявою про прийняття спадщини до ухвалення рішення від 16.07.2014 року, в оформленні спадщини у зв'язку із не підтвердженням проживання із спадкоємцем йому не було відмовлено, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2014 року ухвалено після смерті ОСОБА_8, встановлення таким рішенням факту проживання ОСОБА_2 не може створювати для ОСОБА_8 будь-яких правових наслідків, в тому числі у правовідносинах щодо прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5. Дані обставини на які посилається заявник, були відомі ОСОБА_2, на які він і покликається у своїх поясненнях і в обгрунтування позову, тобто вони були відомі, а отже не можуть бути нововиявленими обставинами. За цих підстав ОСОБА_6, вважає, що заявником не зазначено жодної вагомої підстави для перегляду рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.12.2014 року у справі № 302/1152/14-ц, а також наведені ним факти не є нововиявленими обставинами, які передбачені ч.2 ст. 423 ЦПК України, а подана заява є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Заінтересовані особи, які брали участь у справі як треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повторно в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належно, про що свідчать поштові повідомлення у справі.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Статтею 128 ч.2 ЦПК України, передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх їх явка є не обов'язковою.

Отже, на підставі ст. 429, 128 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами без участі заінтересованих осіб, а саме позивача та третіх осіб і їх паредставників.

Ознайомившись, із змістом поданої заяви ОСОБА_2 доданими до неї документами, зокрема рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.01.2017 р. ухваленого по справі № 308/6316/15-ц, перевіривши матеріали цивільної справи № 302/1152/14-ц, провадження № 2/302/343/14, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.361 ЦПК України (в редакції чинної на час подання заявником до суду заяви), підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

З огляду на вищевикладене, при розгляді справи за заявою ОСОБА_2 суд керується положеннями Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Статтею 423 ч.1, ч.2 ЦПК України, передбачено підстави перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, а саме: рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Отже, дана норма закону надає можливість перегляду судом рішення у зв'язку із виявленням істотних обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, тобто, перегляд справи у зв'язку із нововиявленими обставинами має на меті перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Із аналізу даної правової норми випливає, що нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об'єктивній дійсності на момент ухвалення рішення; не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто, такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях. Під істотними для справи обставинами законодавець розуміє такі обставини та факти, що якби вони були відомі при розгляді справи, то суд ухвалив би принципово інше рішення.

В п.4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», зазначається, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами заявник вважає те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2017 р., справа № 308/6316/15-ц, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме , що ОСОБА_5 (спадкодавка) у період із вересня 2009 р. по 29.11.2010 р. включно постійно проживала за однією адресою із ОСОБА_2 у будинку № 12 по вул.Лодія в м.Ужгороді. Натомість це не є підставою для перегляду справи за нововиявленими обставинами, оскільки при розгляді справи № 302/1152/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 3693, видане 25.08.2014 р. приватним нотаріусом Ужгородського МНО ОСОБА_7 , дана обставина була відома і перевірена як судом першої інстанції так і судом касаційної інстанції. Зокрема, в матеріалах справи наявний доказ - рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2014 року, справа № 308/6273/14-ц, згідно якого встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 з його матір'ю. ОСОБА_5 на день її смерті 29.11.2010 р., в будинку № 12 по вул.Лодія в м.Ужгороді (а.с. 96, том І-й). Це рішення суду набрало законної сили 25.07.2014 року. З ухвали ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року (а.с.25, том - 2-й), вбачається, що суд першої інстанції, задовольняючи позов з огляду на приписи ст.ст. 1221, 1223, 1268, виходив з того, що після смерті ОСОБА_5 її син ОСОБА_8 прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем та не відмовлявся від прийняття спадщини, та дійшов висновку про відсутність законних підстав для видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому суд, вважав, що ОСОБА_5 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки не змінювала місця реєстрації перебування і проживання. За цією ж адресою, в тому числі на час смерті ОСОБА_5, проживав та був зареєстрований ОСОБА_8 Обставини, на які покликається заявник були відомі йому, що ним підтверджено особисто під час розгляду справи в судовому засіданні.

Отже, заявником не зазначено жодної підстави, передбаченої як нормою закону чинної на час звернення ОСОБА_2 з цією заявою до суду (ст.361 ЦПК України) так і ст. 423 ЦПК України (чинною на час розгляду справи), для перегляду рішення Міжгірського районного суду від 10.12.2014 р. у справі № 302/1152/14-ц за нововиявленими обставинами.

Окрім цього, суд при розгляді справи бере до уваги правову позицію колегії суддів апеляційного суду Закарпатської області висловлену в Постанові від 17.04.2018 року при розгляді апеляційної скарги приватного нотаріуса Ужгородського МНО ОСОБА_7 на ухвалу Міжгірського районного суду від 15.11.2017 року у справі за заявою приватного нотаріуса Ужгородського МНО ОСОБА_7 про перегляд рішення в цивільній справі № 302/1152/14-ц від 10.12.2014 р. у зв'язку з нововиявленими обставинами. З врахуванням висловленої позиції апеляційним судом в цій постанові, не є нововиявленою обставиною рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2017 р., справа № 308/6316/15-ц, в розумінні п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що заявником не наведено жодних обставин, із наявністю яких закон пов'язує необхідність перегляду та скасування судового рішення, а тому ОСОБА_2 слід відмовити в задоволенні заяви про перегляд рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.12.2014 р. у справі № 302/1152/14-ц за нововиявленими обставинами і залишити це судове рішення в силі.

Керуючись ст.ст. 423-425, 429, 260, 261, 273, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про перегляд рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.12.2014 р. у справі № 302/1152/14-ц за нововиявленими обставинами і залишити це судове рішення в силі.

Копію ухвали надіслати для відома учасникам справи в порядку, передбаченому ст. 272 ЦПК України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 03.04.2019 р.

Суддя:ОСОБА_10