ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 663/881/18 Головуючий у І інстанції Шабрацький Г.О.
Номер провадження 22-ц/819/1676/19 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

розглянувши у місті Херсоні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області, ухваленого 01 серпня 2019 року о 13 годині 55 хвилин у місті Скадовську під головуванням судді Шабрацького Г.О., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до договору від 25 січня 2008 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з підписанням заяви ОСОБА_1 погодилася з укладенням між сторонами договору про надання банківських послуг, з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, свої зобов`язання за кредитним договором вона не виконала, у позові поставлено питання про стягнення з неї на користь позивача заборгованості за вказаним договором станом на 02 березня 2018 року у розмірі 117000 гривень, яка складається з 6106,45 гривні заборгованості за кредитом, 110893,55 гривні заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, також поставлено питання про відшкодування витрат по сплаті судового збору 1762 гривень.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено з підстави пропуску позивачем строку позовної давності.

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову з підстав, що у ньому зазначені.

В обґрунтування скарги зазначено, що нормативне регулювання правовідносин з використанням платіжних карт регулюється Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про електронний цифровий підпис», постановою НБУ № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», іншими законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України, зокрема у зазначеній постанові НБУ вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час врегулювання спірних питань, виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат, тощо, даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів, безпосередньо в загальноприйнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж, визначений в грошових одиницях ануїтет, відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту, кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту, клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею в межах строку дії картки, Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, у справах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року та № 6-61цс14 від 18 червня 2014 року зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складової кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на зовнішній стороні картки (місяць та рік), картка діє до останнього дня квітня 2016 року, тобто позивач мав звернутися до суду з позовом до квітня 2019 року, позов подано на початку 2019 року до спливу строку позовної давності, надано належні та допустимі докази, розрахунок заборгованості, який не спростовано відповідачкою, судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено ст. ст. 257-264, 1054-1056 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до банку з заявою про надання кредиту, на підставі якої отримала кредит у розмірі 1500 гривень у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку з базовою процентною ставкою 22,8 % та розміром комісії за кредитне обслуговування 1 % від суми заборгованості, з щомісячним поверненням 7% від заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, у якій зазначено, що відповідачка ознайомилася та згодна із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, разом із заявою відповідачкою було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льготного періоду», за якими вона до 25 числа наступного за звітним місяця мала погашати 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, на підставі кредитного договору відповідачці були видані кредитні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , строк дії останньої картки встановлено включно по квітень 2016 року, за розрахунком позивача заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 02 березня 2018 року складає 117000 гривень із зазначеними у позові складовими, під час судового розгляду справи відповідачкою було заявлено про застосування строку позовної давності.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані заявою, умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, тарифами банку, ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, за якими позивач надав відповідачці грошові кошти (кредит), а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти, проте не виконала такого обов`язку, з подачею заяви про застосування строку позовної давності нею фактично визнано вимоги позову обґрунтованими, але такими, що задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Згідно положень ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 266-267 ЦК України загальна позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, він становить три роки, до вимог про стягнення неустойки такий строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ст. 253 цього Кодексу встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, у даному випадку відповідачка мала обов`язок сплачувати в погашення кредиту та процентів періодичні платежі, отже строк позовної давності належить обраховувати щодо кожного з платежів, за ст. 264 перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, після переривання перебіг позовної давності починається заново, час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Строк позовної давності з правової точки зору не є тотожним строку дії картки або договору між сторонами, оскільки право на позов у позивача виникало після прострочки відповідачкою кожного чергового платежу, а не після закінчення строку дії картки.

Як видно з виписки по руху коштів за карткою відповідачки вона неодноразово користувалася кредитними коштами та повертала їх, останній платіж в погашення заборгованості відповідачкою було здійснено 08 квітня 2014 року у розмірі 500 гривень, на той момент залишок боргу складав 7405,11 гривні, після цього платежів в повернення боргу по рахунку відповідачки з її участю не здійснювалося, останній раз вона знімала готівку 1100 гривень у банкоматі 28 серпня 2013 року та поповнила телефон на 10 гривень 25 вересня 2013 року, за умовами договору використані 10 гривень вона мала повернути до 25 жовтня 2013 року, а 1100 гривень з розрахунку договірного обов`язку повернення 7% заборгованості щомісяця, що становить 77 гривень, не пізніше 25 листопада 2014 року, такого обов`язку вона не виконала, на наступний день після вказаної дати розпочав свій відлік строк позовної давності щодо останнього місячного платежу з вказаної використаної суми та закінчився 26 листопада 2017 року, щодо використаних перед цим кредитних сум строк давності закінчився ще раніше, із позовом до суду позивач звернувся після спливу такого строку 16 квітня 2018 року, дана обставина є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на обставини у справі чи норми права, які б могли бути підставами для її задоволення, скаргу слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий підпис Г.В. Семиженко

Судді: підпис Л.В. Базіль

підпис В.В. Бугрик

З оригіналом згідно:

Копія постанови оформлена 01 листопада 2019 року

Постанова набрала законної сили 31 жовтня 2019 року

Суддя Г.В. Семиженко

Помічник судді Г.В. Остаповець