Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 487/5397/16-ц

провадження № 61-33607св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2017 року у складі судді Агєєвої Л. І. та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації.

Позов мотивовано тим, що з 21 червня 2008 року до 01 грудня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

За час спільного проживання у шлюбі ними було придбано транспортний засіб SKODA FABIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Посилаючись на неможливість виділу у натурі частки автомобіля, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 матеріальну компенсацію 1/2 частки вартості указаного транспортного засобу у розмірі 99 871 грн 03 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 99 871 грн 03 коп. грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля SKODA FABIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є спільною сумісною власністю подружжя, а також судовий збір у розмірі 998 грн 71 коп.

Ухвалою цього ж суду від 29 березня 2017 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторони не змогли дійти згоди про порядок поділу спільного сумісного майна, а автомобіль є річчю неподільною, тому позивачка відповідно до вимог закону правомірно просила у порядку поділу спільної сумісної власності стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки спірного автомобіля, ринкова вартість якого становить 199 742 грн 06 коп., виходячи з рівності їх часток у праві власності на спірне майно.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено частково. Заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2017 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 87 202 грн 90 коп. грошової компенсації вартості її частки автомобіля SKODA FABIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та судовий збір у розмірі 868 грн 88 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що спірний автомобіль був придбаний сторонами під час шлюбу за спільні кошти, а, отже, є спільним сумісним майном подружжя. Відповідач згоду на його реалізацію від позивача не отримував, а тому повинен відшкодувати позивачу половину вартості автомобіля станом на дату його продажу.

При визначенні розміру компенсації виходив із вартості автомобіля на час його продажу, зазначивши про те, що саме 06 вересня 2016 року автомобіль без згоди позивача вибув з володіння сторін, які були його співвласниками, і більше року використувався іншою особою на власний розсуд.

Оскільки районний суд у визначенні вартості зазначеної компенсації припустився помилки, то вважав, що його рішення в частині зазначення суми компенсації та розподілу судових витрат підлягає зміні. З відповідача на користь позивача підлягало стягненню не 99 871 грн 03 коп. грошової компенсації вартості 1/2 частки спірного автомобіля, а 87 202 грн 90 коп. та судовий збір на підставі статті 88 ЦПК України у розмірі 868 грн 88 коп.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати указані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилався на те, що судом не була врахована дійсна вартість автомобіля на час розгляду справи, а станом на 06 вересня 2017 року без відповідного посилання на норми матеріального права. Автомобіль було придбано ним за кошти, подаровані його матір`ю та відчимом, тому відсутні підстави для віднесення його до об`єктів права спільної сумісної власності, проте ці його доводи не прийняті до уваги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2017 року було відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано із Заводського районного суду м. Миколаєва указану цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2019 року указану справу призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

30 листопада 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, у якому посилалась на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про неправильне визначення розміру вартості грошової компенсації за спірний автомобіль є необґрунтованими, оскільки саме за його клопотанням була проведена автотоварознавча експертиза, яка визначила зазначений розмір. Відповідач не спростував презумпцію спільності спірного майна подружжя, яке незаконно продав без її згоди.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Сторони уклали шлюб 21 червня 2008 року, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 415. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2015 року шлюб між ними розірвано.

12 жовтня 2009 року сторони за спільні гроші придбали у спільну сумісну власність автомобіль SKODA FABIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску за 125 000 грн (а.с. 7-9, 57).

06 вересня 2016 року відповідач без згоди позивача продав вказаний автомобіль ОСОБА_4 за 1 тис. грн, про що свідчить договір купівлі-продажу 4841/2016/051126 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 46, 56).

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 30 серпня 2017 року № 17-525, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, ринкова вартість SKODA FABIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час його продажу 06 вересня 2016 року становила 174 405 грн 80 коп., а станом на час огляду експертом 30 червня 2017 року - 137 548 грн 80 коп. (а.с.142-153).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають не у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 370, частини другої 372 ЦК України у разі виділу частки із майна або у разі поділу майна частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. При цьому згідно з частиною третьою статті 370, частиною другою статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інших обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У пунктах 23, 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя» судам надані роз`яснення про те, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Для визначення розміру компенсації вартості спірного автомобіля була призначена судом та проведена Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз судова автотоварознавча експертиза, згідно з висновком якої ринкова вартість SKODA FABIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час його продажу 06 вересня 2016 року становила 174 405 грн 80 коп., а станом на час огляду експертом 30 червня 2017 року - 137 548 грн 80 коп.

Вирішуючи спір, судом апеляційної інстанції не було враховано роз`яснення, надані у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» про визначення вартості спірного майна, виходячи з його вартості на час поділу, тобто на час вирішення спору, і висновок судової автотоварознавчої експертизи від 30 серпня 2017 року, у зв`язку з чим дійшов неправильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля SKODA FABIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 87 202 грн 90 коп., який був визначений станом на час його продажу.

Оскільки судом апеляційної інстанції стягнуто вартість 1/2 спірного автомобіля на момент його продажу (2016 рік), а у справі було проведено експертизу щодо оцінки автомобіля на момент розгляду справи в суді, тому стягненню на користь позивачки підлягає сума у розмірі 68 774 грн 40 коп., виходячи з його вартості на час вирішення спору (137 548 грн 80 коп. : 2 = 68 774 грн 40 коп.).

Відповідно до положень частин першої, другої статті 88 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 687 грн 74 коп.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню в частині розміру стягнення компенсації вартості 1/2 спірного автомобіля з ухваленням рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії Першої судової палати суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 68 774 грн 40 коп. (шістдесят вісім тисяч сімсот сімдесят чотири гривні сорок копійок) грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля SKODA FABIA, реєстраційний номер

НОМЕР_1 , який є спільною сумісною власністю подружжя та судовий збір у розмірі 687 грн 74 коп. (шістсот вісімдесят сім гривень сімдесят чотири копійки).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович