Дата документу 19.03.2019 Справа № 336/2903/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 336/2903/17

Провадження №22-ц/807/80/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, Запорізької міської ради на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2017 року в складі судді Зарютіна П.В. в справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права забудовника в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права забудовника в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначав, що його дружині, ОСОБА_2, яка здійснювала підприємницьку діяльність з травня 2001 року до початку жовтня 2016 року, належав павільйон-крамниця за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Вказаний павільйон-крамниця був збудований в 2007-2008 р.р. на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, що була передана в оренду ОСОБА_2 відповідно до Договору оренди землі № 00065 від 14.04.2016 року строком до 26 серпня 2020 року. Зазначений договір поновлений рішенням Запорізької міської ради від 26.08.2015 р. № 63/118.

Раніше межі земельної ділянки були затверджені рішенням міської ради від 31.01.2007 р. № 61/16 «Про передачу приватному підприємцю ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для розташування павільйону-крамниці у складі торговельного комплексу» за рахунок земель Запорізької міської ради.

Після завершення будівництва розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 2293-р від 15.08.2008 р. «Про затвердження Акту технічної комісії про прийняття в експлуатацію павільйону-крамниці у складі торговельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1» був затверджений вказаний Акт.

Зазначає, що будівництво є законним, оскільки в наявності є: земельна ділянка, виділена для будівництва в установленому порядку її власником на підставі рішення; договір оренди земельної ділянки з актом винесення в натурі меж земельної ділянки; прийняття об'єкта в експлуатацію; підтвердження дотримання при будівництві будівельних норм і правил. Проте, право власності на зазначений об'єкт не було зареєстровано з невідомих для позивача причин.

Оскільки померлою ОСОБА_2 не був складений заповіт, то позивач є спадкоємцем за законом першої черги, а також їх син, який відмовився від спадщини на користь позивача, про що подав відповідну заяву приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвській Л.Б., яка відкрила спадкову справу.

Зазначає, що нотаріусом не може бути видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на павільйон-крамницю як на нерухоме майно внаслідок відсутності його реєстрації.

Посилаючись на ст.ст. 331, 375, 1218, 1268, 1270 ЦК України, вважає вимоги про визнання в порядку спадкування прав та обов'язків забудовника щодо нерухомого майна за ним такими, що ґрунтуються на законі, оскільки хоча будівництво і здійснювалось на відведеній для цієї мети земельній ділянці, проте, всупереч вимогам закону не отримано правовстановлюючого документу та не було зареєстроване, а тому право власності на нього у забудовника, яке могло б бути успадковане, не виникло.

Враховуючи викладене, просив визнати за ОСОБА_1 права та обов'язки забудовника в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 стосовно павільйону-крамниці, розташованої по АДРЕСА_1

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2017 року позов задоволено.

У порядку спадкування за законом після померлої 6 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнано за ОСОБА_1 права та обов'язки забудовника павільйону-крамниці, розташованого по АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, керівник Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересахдержави в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, Запорізької міської ради, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає наступне. Судом першої інстанції залишено поза увагою, що павільйон-крамницю введено в експлуатацію Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради саме як об'єкт малої архітектурної форми. Мала архітектурна форма, якою є павільйон-крамниця, є тимчасовою спорудою без улаштування фундаменту, яка не відноситься до нерухомого майна та не підлягає державній реєстрації. З оскаржуваного рішення суду вбачається, що у позивача відсутні зареєстровані декларації щодо початку виконання робіт з будівництва спірного об'єкту та введення його в експлуатацію, а також будь-які інші дозвільні документи на будівництво. Рішення суду дозволило зареєструвати право власності на фактично самочинно збудований об'єкт нерухомості, що призвело до фактичного вибуття з комунальної власності земельної ділянки.

Крім того, відповідно до укладеного між ОСОБА_2 та Запорізькою міською радою договору оренди землі № 00065 від 14.04.2016 в оренду передано земельну ділянку загальною площею 0, 0054 га, на якій відсутні об'єкти нерухомого майна. Відповідно до умов п. 34.16 зазначеного договору, будівництво об'єктів нерухомості на зазначеній земельній ділянці заборонено, орендар міг законно розмістити на ній виключно тимчасову споруду.

Спірний об'єкт нерухомості побудовано на земельній ділянці, не відведеній ОСОБА_2 для цієї мети, що відповідно до ст. 367 ЦК України та п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 виключає можливість визнання права власності на об'єкт нерухомості, або спадкування прав та обов'язків забудовника.

В обґрунтування участі в справі прокуратури зазначає, що оскаржуваним рішенням порушено інтереси держави, оскільки при його ухваленні суд фактично перейняв на себе дискреційні повноваження компетентного органу державної влади - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області щодо введення в експлуатацію об'єктів будівництва. Суд, визнавши права та обов'язки забудовника на павільйон-крамницю як об'єкт нерухомості, фактично визнав за позивачем право власності на земельну ділянку під павільйоном-крамницею, що призвело до вибуття із комунальної власності міста земельної ділянки, придатної у тому числі для житлової та громадської забудови. Наведене порушує інтереси держави та територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на вільне розпорядження земельною ділянкою у межах правомочностей власника. Крім того, за наявності на земельній ділянці споруди позивача, яка узаконена як об'єкт нерухомого майна, Запорізька міська рада може передати її в оренду виключно позивачу. При цьому, в органу місцевого самоврядування відсутня можливість передачі цієї земельної ділянки іншим особам на підставі земельних торгів, визначивши на конкурентних засадах більший розмір орендної плати за землю, що свідчить про порушення економічних інтересів територіальної громади м. Запоріжжя.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 31.05.2018 року справу передано у провадження судді Полякова О.З.

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2018 року та від 26 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду з урахуванням вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», де передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 16.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача Кримської О.М. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження вищезазначеною колегією суддів та призначено до розгляду в Запорізькому апеляційному суді.

13 липня 2018 року від ОСОБА_1 надійшов до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, якщо за свого життя спадкодавець не набув у встановленому порядку право власності на створюваний ним об'єкт будівництва саме як на об'єкт нерухомого майна, то і до складу спадщини таке право не входить, адже нерухоме майно, як об'єкт цивільного права ще не існує. Натомість спадкоємці успадковують майнові права на використані при будівництві матеріали та обладнання, а також пов'язані з цим інші права та обов'язки забудовника. З оскаржуваного рішення вбачається, що суд не приймав рішення ані про введення об'єкта в експлуатацію, ані визнання прав власності на нього спадкоємця. Доказами успадкованих прав та обов'язків забудовника є документи, на підставі яких спадкодавцем на підставі чинного на той час законодавства в законний спосіб здійснювалось будівництво (договір оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що була передана ОСОБА_2 в оренду відповідно до Договору оренди землі № 00065 від 14.04.2016 року строком до 26 серпня 2020 року; акт прийняття об'єкта в експлуатацію), та виготовлений на замовлення спадкоємців Технічний паспорт та Звіт про проведення технічного обстеження павільйону-крамниці, де відображено поточний стан об'єкта будівництва станом на грудень 2016 року, власне наявність такого об'єкта та його вартість. Зазначає, що зміст апеляційної скарги зводиться до того, що позивачем було зареєстроване право власності на реконструйований павільйон-крамницю без достатніх правових підстав. Крім того, участь прокурора в даній справі є незаконною та необґрунтованою (т.1, а.с. 133-140).

14 вересня 2018 року до апеляційного суду від Запорізької місцевої прокуратури №1 надійшли пояснення (в порядку ст.ст. 56, 182 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»), в яких зазначено наступне. Доводи представника позивача, що ОСОБА_1 мав право успадкувати права забудовника після померлої дружини ОСОБА_2 суперечать обставинам справи, наявним в матеріалах справи документам, оскільки фактично відбулось розташування малої архітектурної форми, яка не є об'єктом нерухомості, у зв'язку з чим визнання у порядку спадкування за ОСОБА_1 прав та обов'язків як забудовника нерухомого майна не є законним. Доводи представника позивача, що земельна ділянка надавалася в оренду саме для розташування об'єкту нерухомого майна, а також щодо відсутності підстав для представництва інтересів держави в особі Запорізької міської ради та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області та відсутності порушення інтересів держави не відповідають дійсності (т.1, а.с. 149-187).

17 вересня 2018 року від представника позивача - адвоката Лелікова С.О. надійшли доповнення до відзиву на апеляційну скаргу у зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів та замовлення спеціального дослідження. Зазначено, що додана до відзиву проектна документація підтверджує той факт, ОСОБА_6 при будівництві павільйон-крамниці не отримувала землю із комунальної власності. В рішеннях сесій Запорізької міської ради окремим пунктом передбачено саме вилучення землі з користування фізичної особи та передання в користування на умовах оренди, що закріплено в рішеннях міської ради. Зазначення прокурором того, що вказана земельна ділянка була у незаконний спосіб, поза аукціоном відібрана у м. Запоріжжя не відповідає дійсності, адже земельна ділянка є фактично городом ОСОБА_1 Зважаючи на те, що за життя ОСОБА_2 на підставі робочого проекту, дозвільних документів та відповідних узгоджень, на спеціально відведеній для цього земельній ділянці, яка була вилучена з власної присадибної земельної ділянки, був побудований павільйон-крамниця, який є об'єктом нерухомості зважаючи на наявність фундаменту та здійснення будівельно-монтажних робіт, щодо якого було вчинено комісійне обстеження, висновки якого про прийняття в експлуатацію були затверджені розпорядженням голови районної адміністрації, яке на даний час не скасоване та є чинним, отже ОСОБА_2 в силу положень ст. 331 ЦК України набула право власності на павільйон-крамницю, яке після смерті підлягало спадкуванню ОСОБА_1, проте, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації ОСОБА_1 вимушений був звернутися до суду за отриманням прав забудовника на вказаний об'єкт (т.1, а.с.188-251).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті своєї дружини, спірне спадкове майно позивач прийняв за законом згідно зі ст.ст. 1261, 1269 ЦК України, подавши заяву про прийняття спадщини.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно з витягом з протоколу засідання містобудівної Ради при головному управлінні архітектури та містобудування м. Запоріжжя № 329 від 15.11.2005, узгоджено предпроектні проробки розташування торговельного комплексу у складі павільйону-крамниці та кіоску по АДРЕСА_1 для оформлення питання землекористування в установленому порядку та подальше проектування (т.1, а.с. 200).

Згідно з висновком №428 від 24.01.2006, Головне управління архітектури та містобудування міської ради, розглянувши звернення ПП ОСОБА_2, та узгоджені предпроектні проробки розташування торговельного комплексу у складі продовольчого павільйону-крамниці та існуючого кіоску АДРЕСА_2 (витяг з протоколу засідання містобудівної ради від 15.11.2005 №319), вважає можливим надання даної земельної ділянки ПП ОСОБА_2 під розташування продовольчого павільйону-крамниці, в оренду строком на 5 років, з моменту прийняття рішення виконкому Запорізької міської ради, в межах, означених в додатку, за таких умов: виконати робочий проект на будівництво даного об'єкту у повному обсязі та узгодити його в установленому порядку на протязі 1 року; будівництво вести за узгодженим робочим проектом та завершити його в термін - 1 рік, з моменту прийняття рішення МВК; не допускати самовільного будівництва; завершити весь комплекс робіт по благоустрою та озелененню території (т.1, а.с 201).

Рішенням Запорізької міської ради № 7 від 15.02.2006 надано дозвіл на підготовку матеріалів погодження місць розташування об'єктів згідно з переліком клопотань, згідно з додатком 1; надано згоду на розробку проектів відведення земельних ділянок згідно з переліком клопотань, згідно з додатком 2 (в т.ч. ПП ОСОБА_2 - продовольча павільйон-крамниця у складі торговельного комплексу, АДРЕСА_1) (т.1, а.с. 202).

30.05.2006 року Запорізьким міським відділом Запорізької регіональної філії Центру державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПП ОСОБА_2 для розташування павільйону-крамниці у складі торговельного комплексу по АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 203-208).

Згідно з висновком державної експертизи землевпорядної документації від 29.08.2006 р. № 2636, землевпорядна документація (проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 0054 га по АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_2 для розташування павільйону-крамниці у складі торговельного комплексу) в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам (т.1, а.с. 209).

Рішенням Запорізької міської ради № 61/16 від 31.01.2007 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_2; припинено тимчасово, строком на п'ять років, право користування присадибною ділянкою площею 0, 0054 га (землі під житловою забудовою одно та двоповерховою), яка знаходиться в користуванні власників житлового будинку АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_7; передано в оренду строком на п'ять років ПП ОСОБА_2 земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0, 0054 га (землі під житловою забудовою одно та двоповерховою) по АДРЕСА_1 для розташування павільйону-крамниці у складі торговельного комплексу, в межах згідно з планом, що додається, за рахунок земельної ділянки, право користування якою тимчасово припиняється гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_7; зобов'язано ПП ОСОБА_2 завершити будівництво павільйону-крамниці в термін - 1 рік з моменту державної реєстрації договору оренди землі (т.1, 210).

24.05.2007 року між Запорізької міською радою та ПП ОСОБА_2 укладено Договір оренди землі (зареєстрований 06.06.2007 р.), відповідно до якого орендодавець, відповідно до рішення восьмої сесії п'ятого скликання Запорізької міської ради № 61/16 від 31.01.2007, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0, 0054 га для розташування павільйону-крамниці у складі торговельного комплексу по АДРЕСА_1 Строк дії договору - п'ять років (т.1, 221-224).

Згідно з актом №1 технічної комісії по прийняттю в експлуатацію малих архітектурних форм (кіосків, павільйонів та інших тимчасових об'єктів), прийнято в експлуатацію павільйону-крамниці у складі торговельного комплексу по АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_2 (т.1, а.с. 218).

Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради № 2293р від 15.08.2008 затверджено акт технічної комісії по прийняттю в експлуатацію павільйону-крамниці у складі торговельного комплексу по АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_2 (т.1, а.с. 219).

Рішенням Запорізької міської ради № 63/118 від 26.08.2015 поновлено ФОП ОСОБА_2 договір оренди землі (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0, 0054 га (землі під житловою забудовою одно та двоповерховою) строком на п'ять років по АДРЕСА_1 для розташування павільйону-крамниці у складі торговельного комплексу в межах, раніше затверджених рішенням Запорізької міської ради № 61/16 від 31.01.2007 за рахунок земель Запорізької міської ради (т.1, а.с. 225).

14.04.2016 року між Запорізької міською радою та ФОП ОСОБА_2 укладено Договір оренди землі № 00065, відповідно до якого орендодавець, відповідно до рішення шістдесятої сесії шостого скликання Запорізької міської ради № 63/118 від 26.08.2015, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0, 0054 га для розташування павільйону-крамниці у складі торговельного комплексу по АДРЕСА_1, м. Запоріжжя. Договір укладено до 26.08.2020 (т.1, 9-13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 (т.1, а.с. 23).

16.06.1972 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, серія НОМЕР_3 (т.1, а.с. 22).

Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б. заведена спадкова справа № 20/2016 (т.1, а.с.53-74).

У листі приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвської Л.Б. № 17/01-16 від 06.02.2019 р., адресованому ОСОБА_1, зазначено, що на час видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, документів на павільон-крамницю, який був збудований самовільно не існувало, тому і не було його зараховано до спадкової маси і свідоцтво про право на спадщину не було видано (т.2, а.с. 79).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на 01.01.2008 р.) забудовник - особа, яка відповідно до закону отримала право власності або користування земельною ділянкою для містобудівних потреб та виконує передбачені законодавством дії, необхідні для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування.

Таким чином, для спадкування прав забудовника спадкодавець за життя повинен набути у встановленому законодавством порядку право на забудову земельної ділянки.

Відповідно до розділу І Правил забудови м. Запоріжжя, затверджених рішенням міської ради №24 від 30.11.2007 (далі - Правила), ці правила є обов'язковими для виконання всіма установами, підприємствами та організаціями міста, юридичними та фізичними особами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, які здійснюють проектування та будівництво в місті Запоріжжя.

У п. 3.5 Правил визначено порядок встановлення та функціонування тимчасових та інвентарних об'єктів (кіоски, павільйони, металеві гаражі тощо).

Відповідно до п. 3.5.1 Правил тимчасовими визначаються споруди, не пов'язані з землею фундаментами, або розташовані на місцях перспективної забудови відповідно до містобудівної документації та визначені як тимчасові відповідними рішеннями Запорізької міської ради.

Відповідно до п. 3.5.9. Правил прийняття в експлуатацію тимчасових споруд покладається на технічну комісію, що утворюється при районних адміністраціях міської ради за місцем знаходження об'єкту.

Відповідно до п.п. 4.4.2, 4.4.3 Правил, згідно Закону України «Про основи містобудування» ст. 18 «…закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється». Зміна функціонального призначення та їх техніко-економічних показників вважається реконструкцією і потребує введення їх в експлуатацію згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243 «Порядок прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів» та даних Правил.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з актом №1 технічної комісії по прийняттю в експлуатацію малих архітектурних форм (кіосків, павільйонів та інших тимчасових об'єктів), прийнято в експлуатацію павільйону-крамниці у складі торговельного комплексу АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_2

Отже, зазначений павільйон-крамницю прийнято в експлуатацію як малу архітектурну форму.

Відповідно до п.п. 2,4,5 Договору оренди землі № 00065 від 14.04.2016 р., земельна ділянка належить Запорізькій міській раді на праві комунальної власності. На земельній ділянці об'єкти нерухомого майна відсутні. Земельна ділянка передається в оренду разом з павільйоном-крамницею орендаря.

За змістом пункту 34.16. Договору оренди землі № 00065 від 14.04.2016 р., у випадку надання в оренду земельної ділянки для розташування тимчасових споруд, об'єктів, які не є об'єктами нерухомості, орендарю заборонено здійснювати капітальне будівництво нерухомості на орендованій земельній ділянці та/або здійснювати реконструкцію тимчасових споруд на об'єкти нерухомості без відповідної згоди Запорізької міської ради.

Пунктом 46 Договору передбачено відповідальність орендаря у випадку порушення ним вимог пункту 34.16. договору оренди землі, зокрема встановлено обов'язок орендаря звільнити ділянку від розташованих на ній капітальних самовільних споруд за власний кошт шляхом їх демонтування та/або знесення й приведення земельної ділянки в придатний для використання стан.

У вищевказаному Договорі не зазначено, що павільйон-крамниця є нерухомістю, а договір укладається з умовою набуття орендарем права власності на нерухоме майно.

Таким чином, земельна ділянка за Договором від 14.04.2016 р. надавалась в оренду для розміщення тимчасової споруди - павільйону-крамниці.

Відповідно до ст.. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об'єкта благоустрою, до якої, зокрема, належать павільйони.

Згідно з висновком будівельно-технічного дослідження № 08-14-2018 від 09.08.2018 р., складеного будівельно-технічним експертом Редькиним Ю.М., проведеним технічним дослідженням встановлено, що по своїм конструктивним особливостям споруда павільйону-магазину, яка розташована в межах земельної ділянки згідно наданих документів за адресою: АДРЕСА_1, має заглиблені (нижче позначки поверхні землі) бетонні фундаменти. Конструктивно, данні фундаменти є стрічковими. Глибина залягання фундаментів від 0,42 до 0,60 м. виготовлення та встановлення споруди павільйону-магазину, яка розташована в межах земельної ділянки згідно наданих документів за адресою: АДРЕСА_1, є будівництвом та відноситься до будівельно-монтажних робіт (т.1, а.с. 231-236).

Стаття 181 ЦК України визначає, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (ч. 2 ст. 181 ЦК України).

Відповідно до статті 29 Закону України «Про планування та забудову територій», який був чинним до 12 березня 2011 року, дозвіл на виконання будівельних робіт надається Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з частиною п'ятою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який набув чинності 12 березня 2011 року, контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю.

З огляду на наведене, проведення реконструкції малої архітектурної форми, тобто, споруди без улаштування фундаменту, яка встановлюється тимчасово, в нерухоме майно вимагає отримання належного дозволу державного архітектурно-будівельного контролю та належно затвердженого проекту.

Акт прийняття в експлуатацію малих архітектурних форм №1, затверджений розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради № 2293р від 15.08.2008, не є таким документом, і не може підміняти дозвільні та проектні документи органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно із статтею 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Враховуючи, що зведення на орендованій земельній ділянці капітальної споруди не погоджено із власником землі, а умовами договору оренди земельної ділянки орендарю заборонено здійснювати на ній капітальне будівництво нерухомості, до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 не входить право забудови.

Таким чином, позовні вимоги про визнання права забудовника в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягають.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, передчасно дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, позовні вимоги ОСОБА_1 недоведеними, тому рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З ОСОБА_1 підлягає стягнення судовий збір, сплачений прокуратурою Запорізької області за подання апеляційної скарги в розмірі 1 050, 96 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, Запорізької міської ради задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2017 року скасувати та прийняти постанову наступного змісту:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права забудовника в порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Запорізької області судовий збір у розмірі 1 050, 96 грн. (одна тисяча п'ятдесят грн. 96 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка