ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5450/19 Справа № 203/4453/18 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Державного навчального закладу Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій,

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року

по справі за позовом Державного навчального закладу Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій до Дніпровської міської ради в особі Департаменту гуманітарної політики, треті особи: Міністерство освіти і науки України, Дніпропетровська обласна державна адміністрація в особі Департаменту освіти і науки про визнання протиправною відмови припинити трудовий договір, зобов`язання припинити трудовий договір,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2018 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Державного навчального закладу Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій до Дніпровської міської ради в особі Департаменту гуманітарної політики, треті особи: Міністерство освіти і науки України, Дніпропетровська обласна державна адміністрація в особі Департаменту освіти і науки про визнання протиправною відмови припинити трудовий договір, зобов`язання припинити трудовий договір.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року у задоволенні позову Державного навчального закладу Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій до Дніпровської міської ради в особі Департаменту гуманітарної політики, треті особи: Міністерство освіти і науки України, Дніпропетровська обласна державна адміністрація в особі Департаменту освіти і науки про визнання протиправною відмови припинити трудовий договір, зобов`язання припинити трудовий договір відмовлено.

В апеляційній скарзі Державний навчальний заклад Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року про відмову у задоволенні позову Державного навчального закладу Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій до Дніпровської міської ради в особі Департаменту гуманітарної політики, треті особи: Міністерство освіти і науки України, Дніпропетровська обласна державна адміністрація в особі Департаменту освіти і науки про визнання протиправною відмови припинити трудовий договір, зобов`язання припинити трудовий договір та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким визнати протиправною відмову відповідача припинити трудовий договір із директором Державного навчального закладу Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій Макаровим ОСОБА_1 . у зв`язку зі смертю останнього та зобов`язати відповідача припинити трудовий договір із директором Державного навчального закладу Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій Макаровим В ОСОБА_2 . у зв`язку зі смертю останнього.

У відзиві Міністерство освіти і науки України на апеляційну скаргу Державного навчального закладу Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року просить апеляційну скаргу Державного навчального закладу Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року задовольнити повністю.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 червня 2013 року між Міністерством освіти і науки України в особі заступника міністра, з однієї сторони, та громадянином України ОСОБА_3 , з іншої сторони, укладено контракт, за яким останнього призначено на посаду директора Державного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» строком на п`ять років з 01 липня 2013 року по 01 липня 2018 року із забезпеченням МОН України умов щодо оплати праці вказаного керівника. Цим контрактом визначено трудові відносини між ОСОБА_3 та МОН України. Викладене підтверджується копією відповідного контракту, копією типової форми №П-2, копією трудової книжки ОСОБА_3 (а.с.6-12).

За змістом Розділу 4 Контракту питання його розірвання, а відтак і звільнення ОСОБА_3 з посади належить до компетенції МОН України.

Крім того, пп.4.4.1 п.4.4 Розділу 4 Контакту визначено, що контракт припиняється у зв`язку із закінченням строку його дії.

02 травня 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер у віці 70 років, про що 03 травня 2018 року за №942 складено відповідний актовий запис, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с.5).

15 травня 2018 року позивачем направлено лист до відповідача за №143, в якому позивач просив відповідача з метою оформлення табелю обліку робочого часу, завершення особової справи та закриття трудової книжки директора ДНЗ «МВПУПІТ» ОСОБА_3 видати наказ про припинення дії контракту з останнім та його виключення зі списків працівників ДНЗ «МВПУПІТ» з 02 травня 2018 року у зв`язку зі смертю. Аналогічні за змістом листи направлялись позивачем відповідачу 02 липня 2018 року за №211 та 11 липня 2018 року за №229 (а.с.13-16)

В свою чергу відповідач листом від 20 серпня 2018 року за №300 повідомив позивача про те, що відповідач не перебуває у трудових відносинах із померлим наразі директором ДНЗ «МВПУПІТ» ОСОБА_3 і, оскільки контракт з останнім було укладено МОН України, підстав для видачі саме відповідачем наказу про припинення трудових відносин немає (а.с.17).

При цьому, як вбачається з копії трудової книжки померлого, останнім записом в ній і на теперішній час є запис від 27 червня 2013 року про укладення вищевказаного контракту (а.с.12).

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, КЗпП України, ЦК України, Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», Розпорядження Кабінету Міністрів України «Питання управління державними закладами професійної (професійно-технічної) освіти, підпорядкованими Міністерству освіти і науки» від 25 жовтня 2017 року №831-р, Положення про Міністерство освіти і науки України, затверджене Указом Президента України від 25 квітня 2013 року №240/2013, Положення про Міністерство освіти і науки України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №630, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58.

Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст.ст.21, 23, 24 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, який обов`язково укладається в письмовій формі, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За змістом ст.ст.18, 24 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» керівництво діяльністю державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти, різновидом якого є вище професійне училище, здійснює керівник, якого призначає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти і науки, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані заклади професійної (професійно-технічної) освіти. Керівник закладу професійної (професійно-технічної) освіти державної форми власності призначається на посаду за результатами конкурсу, який проводиться відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, шляхом укладення з ним трудового договору (контракту) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти і науки, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані заклади професійної (професійно-технічної) освіти. Керівник призначається на посаду та звільняється з посади відповідно до законодавства.

Підпунктом 39 п.4 Положення від 2013 року (чинне на момент укладення контракту між МОН України та ОСОБА_3 ) визначено, що МОН України відповідно до покладених на нього завдань призначає на посади та звільняє з посад керівників підпорядкованих йому вищих і професійно-технічних навчальних закладів за результатами конкурсу. Аналогічне положення містить пп.53 п.4 Положення від 2014 року (чинне на момент смерті ОСОБА_3 та розгляду даної цивільної справи).

Підпунктом 2 п.1 Розпорядження визначено, що до завершення процедури передачі з державної у комунальну власність підпорядкованих Міністерству освіти і науки державних закладів професійної (професійно-технічної) освіти міським радам міст обласного значення обласних центрів передано для тимчасового виконання такі повноваження: призначення на посаду директорів закладів освіти, фінансування яких здійснюється з бюджетів міст обласного значення обласних центрів, за результатами конкурсів шляхом укладення строкового трудового договору (контракту); заохочення, преміювання та притягнення до дисциплінарної відповідальності призначених директорів закладів освіти.

Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормою ст.36 КЗпП України встановлено, що підставами припинення трудового договору є в тому числі: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу; підстави, передбачені контрактом; підстави, передбачені іншими законами.

За змістом ст.ст.25, 30, 608 ЦК України, Розділів І, ІІІ, ХІІІ КЗпП України, п.4.3 Глави 4 Інструкції слідує, що цивільна правосуб`єктність фізичної особи, в тому числі і здатність бути учасником трудових правовідносин, припиняється у момент її смерті. Відтак смерть працівника, з яким укладений трудовий договір (контракт), є безумовною підставою для припинення такого трудового договору (контракту).

З урахуванням зазначеного вбачається, що у відповідача відсутні повноваження повноваження щодо припинення трудового договору (контракту) із ОСОБА_3 .

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, зі змісту норм ст.ст.18, 24 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», пп.39 п.4 Положення від 2013 року, пп.53 п.4 Положення від 2014 року в контексті змісту контракту від 13 червня 2013 року повноваженнями щодо звільнення з посади директора ДНЗ «МВПУПІТ», а відтак і припинення вказаного контракту із ОСОБА_3 , наділений саме МОН України, з яким, як з роботодавцем, і укладався цей контракт, а не відповідач.

Крім того, в матеріалах справи відсутні дані щодо звернення позивача до МОН України з приводу документального оформлення припинення трудових відносин з ОСОБА_3 внаслідок його смерті.

Відмовляючи у задоволенні позову Державного навчального закладу Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що факт смерті ОСОБА_3 , а також сплив строку дії його контракту на момент звернення до суду із даним позовом відповідно до наведених судом норм законодавства та положень контракту вже зумовили (кожний факт сам по собі) фактичне припинення дії цього контракту. А також, позивачем недоведено будь-якими належними доказами заявлений факт про порушення відповідачем його прав та інтересів. Сторона позивача ані в тексті позову, ані в судовому засіданні так і не змогла пояснити і довести суду, в чому саме полягає порушення прав та інтересів позивача діями/бездіяльністю саме відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що відмовляючись припинити трудовий договір із ОСОБА_3 та видати про це відповідний наказ, відповідач тим самим лишає можливості адміністрацію ДНЗ МВПУ ПІТ виключити Макарова В.А. із Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, у якому він зазначений як керівник ДНЗ МВПУ ПІТ, так як згідно Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань при зміні керівника юридичної особи, серед інших, подається копія документу про припинення трудового договору із попереднім керівником, колегія суддів ставиться критично, оскільки до повноважень відповідача не входить припинення трудових відносин із директорами державних закладів професійної технічної освіти.

Згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, органами управління Державним навчальним закладом Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій значиться: вищий Міністерство освіти України, інший департамент освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації, виконавчий -директор.

Згідно з п. 2 ч.1 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.10.2017 року №831-р Питання управління державними закладами професійно (професійно-технічної) освіти, підпорядкованими Міністерству освіти і науки до завершення процедури передачі з державної у комунальну власність підпорядкованих Міністерству освіти і науки державних закладів професійної (професійно-технічної) освіти передати міським радам міст обласного значення обласних центів для тимчасового виконання такі повноваження: призначення на посаду директорів закладів освіти, фінансування яких здійснюється з бюджетів міст обласного значення обласних центрів, за результатами конкурсів шляхом укладення строкового трудового договору (контракту); заохочення, преміювання та притягнення до дисциплінарної відповідальності і призначених директорів закладів освіти.

З урахуванням викладеного, у відповідача не вбачається таких повноважень, як припинення трудових відносин, розірвання трудового договору, тощо.

Твердження апелянта, що старший інспектор кадрів ДНЗ МВПУ ПІТ позбавлений можливості оформити кадрову документацію, що стосується ОСОБА_3 , а саме: оформити особову картку працівника П-2, оформити підсумковий табель обліку робочого часу та завершити особову справу, є безпідставними, оскільки зазначені обставини відносяться до внутрішньої діяльності ДНЗ МВПУ ПІТ.

Посилання апелянта, що адміністрація ДНЗ МВПУ ПІТ не має можливості виплатити спадкоємцям ОСОБА_3 суму належну померлому працівнику, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не стосуються предмету розгляду даної цивільної справи.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не вірно застосував норми матеріального права, а саме не застосував норму ч.2 ст. 47 КзпП України, якою передбачений обов`язок роботодавця при припиненні трудових відносин із робітником видати про це відповідний наказ, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши спірні правовідносини, правильно оцінив докази по справі, вірно встановив характер спірних правовідносин і обґрунтовано зробив висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовної заяви.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного навчального закладу Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича