Справа № 466/8040/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/40/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 березня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

в жовтні 2013 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог ТзОВ «Кредитні ініціативи» покликається на те, що 27.06.2007р., ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №758, відповідно до умов якого первинний кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит на суму 72 500,00 дол. США, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, сплачувати проценти, неустойку в сумі, в строки та на умовах, що передбачені договором та графіком платежів.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який є правонаступником первинного кредитора, та ТзОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ «Кредитні Ініціативи зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційній промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТзОВ «Кредитні Ініціативи свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив право грошової вимоги за Кредитним Договором №758 від 27.06.2007 року ТзОВ «Кредитні Ініціативи». Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобов`язання повністю виконали - ТзОВ «Кредитні Ініціативи» передало грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Позовні вимоги також обґрунтовані тим, що боржник ОСОБА_1 , неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 31.08.2013 р. має прострочену заборгованість: за кредитом 19 472 долари США 74 центи, що в еквіваленті за курсом НБ України на 14.03.2018р. ( 1 долар - 25,915грн.) в національній валюті становить 504 636 грн.06 коп., заборгованість по відсотках - 14 591 долар США 91 цент, що в еквіваленті за курсом НБ України на 14.03.2018р. в національній валюті становить 378 149 грн.35коп., пеню в розмірі 1779 доларів США 01 цент, що в еквіваленті за курсом НБ України на 14.03.2018р. в національній валюті становить 46 103 грн.04коп.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за кредитним договором №758 від 27.06.2007р., укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 , заборгованість по кредиту в сумі 19 472 долари США 74 центи, що в еквіваленті за курсом НБ України на 14.03.2018р. ( 1долар - 25,915грн.) в національній валюті становить 504 636 грн.06коп., заборгованість по відсотках - 14 591 долар США 91 цент, що в еквіваленті за курсом НБ України на 14.03.2018р. в національній валюті становить 378 149 грн.35коп., пеню в розмірі 1779 доларів США 01 цент, що в еквіваленті за курсом НБ України на 14.03.2018р. в національній валюті становить 46 103 грн.04коп., всього за кредитом 35 843долари США 66 центів, що в еквіваленті за курсом НБ України на 14.03.2018р. в національній валюті становить 928 888грн.45коп. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 2864 грн. 98 коп. судових витрат, в доход держави 780 грн.02 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з`ясованих обставинах справи. Посилається на те, що судом першої інстанції не досліджено усіх обставин справи, зокрема, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягала до стягнення, період нарахування заборгованості, те, що ним сплачено кредитні кошти, що підтверджується довідками ПАТ «Промінвестбанк». Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги та не дослідив обставин, які свідчать про виплату ним усієї суми заборгованості згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23.03.2011 року. Зазначає, що відповідно до п. 2.4 кредитного договору погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток 1), який є невід`ємною частиною цього договору, однак в Додатку №1 вказано тільки суми тіла кредиту і жодним чином не відображено відсотки та інші платежі, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в односторонньому порядку не виконував належним чином договірних зобов`язань за кредитним договором, у встановлений договором строк та у визначений позивачем термін не повернув отримані ним в кредит кошти та відсотки за користування ними, внаслідок чого утворилася заборгованість по їх сплаті, а також по сплаті нарахованої пені.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.06.2007 р., ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 758, відповідно до умов якого первинний кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит на суму 72 500,00 дол. США, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, сплачувати проценти, неустойки в суми, строках та на умовах, що передбачені договором та графіком платежів. Договором визначено кінцевий термін повернення кредиту 19.06.2012р.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком та ОСОБА_1 27.06.2007 року було укладено договір застави транспортного засобу, а саме, автомобіля AUDI А8 № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував.

03.06.2009 року «Промінвестбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, а саме, транспортний засіб AUDI А8 № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано в заставу банку згідно з договором застави транспортного засобу від 27.06.2007 року за реєстраційним номером №2245 на суму заборгованості 432929.80 грн.( цивільна справа №2102/11).

Відповідно до заява про уточнення позовних вимог, банком під час розгляду вищезгаданої справи розмір заборгованості ОСОБА_2 неодноразово змінювався, і відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 23.03.2011 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №758 від 27.06.2007 року становив 50655.17 дол. США, в тому числі: просторочена заборгованість по кредиту 34856.54 дол. США; відсотки за користування кредитними коштами - 11164.03 дол. США; нарахована пеня 4634.60 дол. США,

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23.03.2011 року позов АКПІБ задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «АКПІБ» заборгованість за кредитним договором №758 від 27.06.2007 року в розмірі 50655.17 дол.США шляхом звернення стягнення на заставлене майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме, транспортний засіб AUDI А8 № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано в заставу банку згідно з договором застави транспортного засобу від 27.06.2007 року.

Під час огляду судом апеляційної інстанції матеріалів цивільної справи №2-102/11 за позовом АКПІБ до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно, встановлено, що в матеріалах справи є заява ПАТ «Промінвестбанк» від 27.06.2012 року №39-188, з якої вбачається, що станом на 27.06.2012 року вищевказане рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23.03.2011 року ОСОБА_1 виконано у повному обсязі, заборгованість перед ПАТ «Промінвестбанк» згідно рішення суду відсутня, і у зв`язку з чим банк просив зняти арешт на транспортний засіб марки AUDI А8 № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на який було накладено арешт з метою забезпечення позову.

На підставі вищезгаданої заяви ПАТ «АКПІБ», ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.07.2012 року скасовано заходи забезпечення позову, і як на підставу для скасування заходів забезпечення позову суд посилався на заяву ПАТ «Промінвестбанк» від 27.06.2012 року №39-188 про виконання боржником рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23.03.2012 року.

Вищенаведеним підтверджується виконання ОСОБА_1 рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23.03.2011 року, яким позов позов АКПІБ задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «АКПІБ» заборгованість за кредитним договором №758 від 27.06.2007 року в розмірі 50655.17 дол. США шляхом звернення стягнення на заставлене майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме, транспортний засіб AUDI А8 № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано в заставу банку згідно з договором застави транспортного засобу від 27.06.2007 року.

Виконання ОСОБА_1 рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23.03.2011 року підтверджується постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Онишкевич Р.І. про закінчення виконавчого провадження, прийнятої на підставі листа ПАТ «Промінвестбанк» №39-165 від 22.06.2012 року про добровільну сплату боржником боргу в термін для самостійного виконання, чим фактично виконано виконавчий документ, тобто, виконавчий лист №2-102 виданий 23.05.2011 року.

Належних та допустимих доказів на спростування вищенаведеного, ТзОВ «Кредитні ініціативи», всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, суду не надали.

З матеріалів справи також вбачається, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який є правонаступником первинного кредитора та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційній промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні Ініціативи свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення.

Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором №758 від 27.06.2007 року ТзОВ «Кредитні Ініціативи».

Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобов`язання повністю виконали - ТОВ «Кредитні Ініціативи» передало грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення.

Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 758 від 27.06.2007р. належить ТзОВ «Кредитні Ініціативи». Листом від 26.09.2013р. позивач повідомив відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні та необхідність погашення заборгованості, яка виникла станом на 31.08.2013р.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку не виконував належним чином договірних зобов`язань, у встановлений договором строк та у визначений позивачем термін не погасив кредит і не сплатив відсотків, в результаті цього утворилась заборгованість та нарахована пеня, яка підлягає стягненню з відповідача

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 31.08.2013р.: 19 472 долари США 74 центи, що в еквіваленті за курсом НБ України на 14.03.2018р. ( 1 долар 25,915 грн.) в національній валюті становить 504 636 грн.06коп., заборгованість по відсотках - 14 591 долар США 91 цент, що в еквіваленті за курсом НБ України на 14.03.2018р. в національній валюті становить 378 149 грн.35коп. Крім того відповідачу за п`ять місяців нарахована пеня в розмірі 1779 доларів США 01 цент, що в еквіваленті за курсом НБ України на 14.03.2018р. в національній валюті становить 46 103 грн.04коп.

На думку колегії суддів наданий позивачем суду першої інстанції розрахунок не є належним та допустимим доказом на підтвердження наявності у ОСОБА_1 заборгованості саме у такому розмірі, оскільки долучений до позовної заяви розрахунок (т.1 а.с.с31) містить лише загальний розмір заборгованості по тілу кредиту, по відсотках за період з 27.06.2007 року до 17.12.2012 року, не містить детальної інформації про нарахування заборгованості, її складових, детальної інформації щодо нарахування відсотків за період з 2007 року до 17.12.2012 року, а містить лише загальну цифру заборгованості по процентах 11151.40 дол. США, що унеможливлює перевірку судом правильності їх нарахування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував те, що ПАТ «Промінвестбанк» 03.06.2009 року вже звертався з позовом до ОСОБА_1 з позовною вимогою про звернення стягнення на предмет застави, а саме, транспортний засіб AUDI А8 № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано в заставу банку згідно з договором застави транспортного засобу від 27.06.2007 року за реєстраційним номером №2245 на суму заборгованості 432929.80 грн.( цивільна справа №2102/11), і що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23.03.2011 року позов АКПІБ задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «АКПІБ» заборгованість за кредитним договором №758 від 27.06.2007 року в розмірі 50655.17 дол. США шляхом звернення стягнення на заставлене майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме, транспортний засіб AUDI А8 № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано в заставу банку згідно з договором застави транспортного засобу від 27.06.2007 року, і що позов задоволено відповідно до заяви ПАТ «Промінвестбанк» про уточнення позовних вимог від 23.03.2011 року, згідно з якою розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №758 від 27.06.2007 року станом на 23.03.2011 року становив 50655.17 дол. США, в тому числі: просторочена заборгованість по кредиту 34856.54 дол. США; відсотки за користування кредитними коштами - 11164.03 дол. США; нарахована пеня 4634.60 дол. США.

З долученої до матеріалів претензії ПАТ «Промінвестбанк» на суму 54915.48 дол. США від 23.03.2009 року № 09-155, направленої ОСОБА_1 , вбачається, що банк просив вжити негайних заходів щодо погашення заборгованості перед банком, в терміни, передбачені законодавством України та відповідними договорами, подати відповідь та виконати зобов`язання перед кредитором.

Суд першої інстанції не врахував те, що звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінило порядок, умови і строк дії кредитного договору, на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, і що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23.03.2011 року засвідчує такі зміни.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суду також не врахував, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, і що наявність рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23.03.2011 року про дострокове задоволення вимог кредитора щодо стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави, є підставою для припинення нарахування процентів та пені за кредитним договором.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що кредитним договором визначено кінцевий термін повернення кредиту - 19.06.2012 рік, а Договір відступлення прав вимоги за кредитним договором №758 від 27.06.2007 року був укладений між ПАТ «АКПІБ» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» лише 17.12.2012 року.

Крім цього, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не дослідив матеріалів цивільної справи №2-102/11, з якої вбачається, що листами ПАТ «Промінвестбанку» підтверджено виконання ОСОБА_1 рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23.11.2011 року, яким звернуто стягнення на транспортний засіб марки AUDI А8 № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було передано в заставу банку згідно з договором застави транспортного засобу від 27.06.2007 року, і що позов задоволено відповідно до заяви ПАТ «Промінвестбанк» про уточнення позовних вимог від 23.03.2011 року, згідно з якою розмір заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №758 від 27.06.2007 року станом на 23.03.2011 року становила 50655.17 дол. США, в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту 34856.54 дол. США; відсотки за користування кредитними коштами - 11164.03 дол. США; нарахована пеня 4634.60 дол. США.

На думку колегії суддів долучений ТзОВ «Кредитні ініціативи» до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 по тілу кредиту за кредитним договором № 758 від 27.06.2007 року, що згідно розрахунку становить 19472.74 дол. США, оскільки період, за який нарахована зазначена заборгованість по тілу кредиту, у долученому розрахунку зазначено з 27.06.2007 року до 17.12.2012 року, в матеріалах справи на час її розгляду судом першої інстанції відсутня інформація про рух коштів за період з 27.06.2007 року і на час ухвалення рішення судом першої інстанції до матеріалів справи не долучено первинних документів, на підставі яких проводився розрахунок заборгованості по тілу кредиту, розмір нарахування заборгованості по тілу кредиту позивачем не обґрунтовано, не зазначено, яка сума отриманих в кредит коштів і з за який період часу була повернута відповідачем, чи при розрахунку суми заборгованості по тілу кредиту враховано рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23.03.2011 року, а відтак такий розрахунок заборгованості по тілу кредиту викликає сумніви у його правильності та достовірності, а тому не може бути належним та допустимим доказом наявності у відповідача заборгованості у зазначеному позивачем розмірі.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суду не перевірив права вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором №758 від 27.06.2007 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та ОСОБА_1 , і як вбачається з матеріалів справи, акт прийому - передачі права вимоги, який укладається між продавцем та покупцем, позивачем в суді першої інстанції до матеріалів справи не долучався.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з вищенаведеним, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Публічного ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 березня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Кредитні ініціативи» - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 12.06.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.