Справа № 296/4808/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третіх осіб приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім"єю без реєстрації шлюбу і зміну черговості права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась ОСОБА_5 із вказаним позовом, в якому просить встановити факт її проживання з ОСОБА_6 однією сімєю без реєстрації шлюбу понад пять років до 14 грудня 2016 року, а також, змінити черговість права спадкування за законом шляхом визнання за нею права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.12.2016 помер ОСОБА_6, 18.02.1949 р. н., після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. З 1986 року по 14 грудня 2016 року позивач проживала однією сім'єю з померлим без офіційної реєстрації шлюбу як дружина з чоловіком. ОСОБА_6 з 20.03.1986 і до своєї смерті проживав та був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, де проживала також позивач, яка з 25.02.2004 зареєстрована за вказаною адресою.

ОСОБА_5 у своєму позові вказує, що з 1986 року по 14.12.2016 вона перебувала з ОСОБА_6 у фактичних шлюбних відносинах і проживала з ним однією сімєю, як дружина з чоловіком. Вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, піклувались один про одного як чоловік та дружина. ОСОБА_6 за життя починаючи з 1998 року тяжко хворів, потребував піклування і стороннього догляду, оскільки сам не міг опікуватись власним здоров'ям, часто перебував на лікуванні у стаціонарі; значний період спільного життя з нею, у зв'язку із станом здоров'я, не працював, через що матеріальні витрати лягли на її плечі.

Зважаючи на викладенні обставини, позивач вважає, що має право на зміну черговості у спадкуванні після смерті померлого.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомир від 27.06.2017 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено судове засідання (а. с. 44).

Від відповідача до суду відзив на позовну заяву не надходив.

Протокольною ухвалою від 10 серпня 2017 року судом за клопотанням відповідача було залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_4 і задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а. с. 48-49).

Протокольною ухвалою від 24 листопада 2017 року судом було задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків (а. с. 85).

Ухвалою суду від 29 листопада 2017 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а. с. 91).

В судовому засіданні сторони: представник позивача підтримала позовні вимоги свого довірителя з викладених у позові підстав, відповідач позов визнав повністю, про що надав 29 листопада 2018 року суду письмову заяву (а. с. 145).

Інші учасники справи у судове засідання не зявились, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали і не повідомили про поважні причини своєї неявки.

Заслухавши пояснення сторін і покази свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються у заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 14.12.2016 помер ОСОБА_6, 18.02.1949 р. н., що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а. с. 6).

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2, 10.10.1981 р. н., і ОСОБА_4, 13.07.1979 р. н., є сином і дочкою померлого ОСОБА_6 отже являються спадкоємцями першої черги (а. с. 66, 75).

З копії спадкової справи № 27/2017 щодо майна померлого ОСОБА_6 (а. с. 71-74) встановлено, що 2 червня 2017 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась позивач ОСОБА_1 (а. с. 71), а 12 травня 2017 року ОСОБА_2 (а. с. 66) і 13 червня 2017 року ОСОБА_4 (а. с. 75).

Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 12.05.2017 (а. с. 69 зворот), нотаріусом не встановлено, що ОСОБА_6 за життя склав заповіт.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про встановлення факту тривалого проживання однією сім'єю із ОСОБА_6 по час відкриття спадщини, ОСОБА_1 посилається на те, що встановлення такого факту необхідно їй для отримання спадщини.

Визнання факту проживання однією сім'єю не менше п'яти років до дня відкриття спадщини призводить до визнання позивача спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України.

Згідно копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що зареєстроване місце проживання з 25.02.2004 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 72 зворот), що також підтверджується копіями довідок КП «ВЖРЕП № 16» Житомирської міської ради за № 265 від 21.03.2017, за № 559 від 13.04.2011 і за № 105 від 27.01.2017 (а. с. 11-13).

ОСОБА_6 з 20.03.1986 і до своєї смерті проживав та був зареєстрований також за вказаною адресою, що підтверджується копіями довідок КП «ВЖРЕП № 16» Житомирської міської ради за № 265 від 21.03.2017, за № 764 від 23.10.2009, за № 1185 від 26.10.2010, за № 559 від 13.04.2011 і за № 105 від 27.01.2017 (а. с. 11-13).

Крім того, допитані у судовому засіданні свідки з боку позивача друзі ОСОБА_7, ОСОБА_8, сусідка ОСОБА_9, лікуючи лікарі померлого ОСОБА_10 і ОСОБА_11 засвідчили вказані та встановлені судом факти, що суд приймає до уваги.

При цьому суд також враховує наступне.

Як роз'яснено у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності.

Виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч.1 ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється.

Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_6, оскільки вони проживати однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, що підтверджено свідками та наявними в матеріалах справи доказами, тому у суду немає жодних правових підстав ставити під сумнів встановлення заявленого позивачем факту, який згідно принципу незворотності дії закону у часі та п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України підлягає до встановлення з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_6

Позивач також просить змінити черговість одержання її права на спадкування за законом як спадкоємця ОСОБА_6 з четвертої черги спадкування на першу чергу спадкування.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як зазначено вище, позивач, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до відкриття спадщини, має право на спадкування за законом у четверту чергу.

Статтею 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як зазначається в п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у п.п.1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до ст.ст.1261 - 1265 ЦК України.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров'я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов'язана саме зі станом її здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 тривалий час - з 1998 року і до дня своєї смерті тяжко хворів та перебував на диспансерному обліку з приводу облітеруючого атеросклерозу нижніх кінцівок, у звязку з чим був визнаний інвалідом другої групи. Його хвороба з часом прогресувала, стан здоровя погіршувався. Самостійно ОСОБА_6, який переніс інсульт, неодноразово був оперований з приводу грижі і глаукоми на очах, важко пересувався. Він потребував постійно сторонньої допомоги і піклування у лікуванні, харчуванні, побуті, забезпеченні комфорту в домі, що з боку позивача ОСОБА_6 і отримував. Цивільна дружина надавала йому фізичну, моральну, матеріальну та психологічну допомогу, що також підтвердилось у судовому засідання показами свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11

Суд вважає, що стороною позивача надані належні та допустимі докази щодо тривалого перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані, який потребував опіки, матеріального забезпечення, як це визначено ст.1259 ЦК України.

Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток із правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч.2 ст.1259 ЦК, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення.

За встановлених обставин, вбачаються наявні правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та зміни у позивача черговості на одержання права на спадкування з четвертої на першу чергу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Керуючись ст.58 Конституції України, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст.5, 1216, 1217, 1218, 1258, 1259, 1261, 1264 ЦК України, постановою Пленуму ВСУ України "Про судову практику в справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, ст.ст.4, 12, 76, 81, 89, 133, 259, 265, 268, 273, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, 23.01.1953 р. н., з ОСОБА_6, 18.02.1949 р. н., який помер 14 грудня 2016 року, однією сімєю як дружини з чоловіком без реєстрації шлюбу понад пять років до 14 грудня 2016 року.

Змінити черговість спадкування після померлого 14 грудня 2016 року ОСОБА_6, надавши ОСОБА_1, 23.01.1953 р. н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, спадкоємцю четвертої черги, право на спадкування після померлого 14 грудня 2016 року ОСОБА_6 разом із спадкоємцями першої черги.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційному суді Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський