У Х В А Л А

24 жовтня 2019 року місто Київ

справа № 758 /5938/13-ц

апеляційне провадження № 22-ц/796/15068/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Головачова Я.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 8 травня 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в :

У травні 2013 року ПАТ КБ "Надра" звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 14 лютого 2008 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра", та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 135/П/99/2008-840, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 121 050,71 доларів США зі сплатою 12,89 % річних строком до 14 лютого 2028 року.

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 14 лютого 2008 року банк уклав з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 окремі договори поруки, згідно з якими останні зобов`язалися солідарно відповідати за всіма зобов`язаннями ОСОБА_1 перед банком за виконання кредитних зобов`язань.

Відповідачі зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконали, на вимоги банку не реагували, внаслідок чого станом на 20 березня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 201 794, 76 доларів США.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 201 794, 76 доларів США.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 8 травня 2013 року відкрито провадження у справі.

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічною позовною заявою, відповідно до якої просив суд визнати недійсним кредитний договір № 135/П/99/2008-840 від 14 лютого 2008 року та додаткову угоду № 1 від 19 червня 2008 року до вказаного договору.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 вересня 2013 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ КБ "Надра" про стягнення заборгованості за кредитним договором.

8 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 8 травня 2013 року.

Суд вважає за необхідне повернути апеляційну скаргу без розгляду з таких підстав.

За приписами статі 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (особиста та через представників) неодноразово, протягом декількох років, оскаржується ухвала про відкриття провадження у справі.

Останньою ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , поданих представниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 8 травня 2013 року про відкриття провадження у вказаній справі було відмовлено.

Протягом 2018-2019 років ухвалу про відкриття провадження у справі оскаржувала ОСОБА_2 ; за наслідками розгляду апеляційних скарг у відкритті апеляційного провадження було також відмовлено.

Подання ОСОБА_1 апеляційної скарги на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 8 травня 2013 року є прикладом систематичного зловживання процесуальними правами і полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненням головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справи, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 2 грудня

2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20 січня 2011 року).

За приписами пункту 2 частини 1 статі 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_1 , за систематичне зловживання процесуальними правами, заходу процесуального примусу у виді штрафу в розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 5 763 грн.

Керуючись статтями 44, 143, 148, 260, 261, 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 8 травня 2013 року у справі № 758 /5938/13-ц повернути скаржнику.

Копію ухвали разом із доданими до скарги матеріалами надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Липська, 18/5, ) штраф у розмірі 5 763 грн. (п`ять тисяч сімсот шістдесят три гривні).

Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання в частині стягнення штрафу - три місяці, починаючи з наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала суду в частині повернення апеляційної скарги без розгляду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Ухвала суду в частині накладення штрафу набирає законної сили з дня її підписання, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Я. В. Головачов