Номер провадження: 22-ц/813/1953/19
Номер справи місцевого суду: 500/373/17
Головуючий у першій інстанції Бурнусус О.О.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, в якому просив суд розірвати договір №6 В/6 про участь у спільному будівництві об'єкту «Житловий будинок з 28-ю квартирами» за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 25.05.2011 року.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3, виданий 29.11.2017 року, РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2) до ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_4, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 21.02.1998 року, РНОКПП -НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_3, кв.6) про розірвання договору - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд прийняти постанову, якою рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити та відшкодувати ОСОБА_2 понесені ним судові витрати на апеляційне оскарження судового рішення по даній справі.

Ухвалами апеляційного суду Одеської області від 06.12.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору та призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Комлева О.С.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.01.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 21.03.2019 року о 12год.30хв.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2019 року суддя Комлева О.С., яка входила до складу колегії суддів був замінена суддею Сегедою С.М. на підставі п. 3.12. Засад АСДС.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_4, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить суд рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 25 травня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір № 6 В/6 про участь у спільному будівництві об'єкту «Житловий Будинок з 28-ю квартирами» за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Договір).

Згідно п.2.1. Договору Замовник, яким є відповідач, зобов'язався здійснити фінансування будівництва Об'єкта нерухомості в порядку, передбаченому в пункті 3.1. нижче, а Виконавець, яким є позивач, зобов'язався збудувати та здати в експлуатацію житловий будинок, після чого передати об'єкт нерухомості замовнику в його власність до 30 червня 2012 року.

Відповідно до п. 3.1. Договорузамовник зобов'язався передати виконавцю суму в розмірі українських гривень 511115 - еквівалент доларів США 63900, яка включає в себе оплату за будівництво квартири № 6 з трьома кімнатами, загальна площа 109,1 м.кв. на першому поверсі. Вищезазначена сума є вартістю квартири № 6, зазначеної вище.

Згідно п. 9.2. Договору загальна площа об'єкту нерухомості (квартири) встановлюється із розрахунку загальної будівельної площі будівельних квадратних метрів. Кінцева загальна площа об'єкту нерухомості (квартири) вимірюється та відображається письмово в акті приймання - передачі робіт. Сторони за даним Договором здійснюють кінцеві взаєморозрахунки на підставі вимірюваної кінцевої загальної площі об'єкта нерухомості (квартири).

Після заміру квартири представника МБТІ площа її становила 115,9 м.кв., надлишкова площа була оплачена четвертим внеском в розмірі 30000 гривень, що підтверджено розпискою, складеною ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, районний суд виходив з того, що позивачем не доведено обґрунтованості його аргументів щодо істотної зміни обставин після укладення оскаржуваного договору, яка (зміна) була б пов'язана з неможливістю виконання оскаржуваного договору про участь в спільному будівництві.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

За правилом ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.2 ст. 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3 ст. 651 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

За правилами ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

У даному конкретному випадку відповідно до положень п. п. 5.1., 6.1. Договору № 6 В/6 про участь у спільному будівництві від 25.05.2011 року (далі - Договор), укладеного між ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_4 (замовник), даний договір може бути розірваний за ініціативою однієї із сторін.

Так, відповідно до п. 5.1. Договору, замовник має право розірвати договір в будь-якому випадку, попередивши виконавця про розірвання в письмовому вигляді не пізніше 10 днів з терміну розірвання.

Згідно п. 6.1. Договору, виконавець має право розірвати договір у випадку, коли замовник не виконує зобов'язання, зазначені в п. 3.1. (оплата), попередивши замовника в письмовому вигляді не пізніше 10 днів з терміну розірвання.

В рамках даного спору ініціатором розірвання договору є саме ОСОБА_2 (виконавець). Згоди обох сторін договору на його розірвання немає.

Таким чином, при вирішенні питання щодо можливості розірвання договору на вимогу виконавця підлягають встановленню обставини неналежного виконання ОСОБА_4 своїх обов'язків по оплаті будівництва квартири.

Відповідач ОСОБА_4 зазначав, що ним була здійснена оплата в повному обсязі, що підтверджено розписками про отримання грошових коштів, а тому позивач ОСОБА_2 не має права на розірвання договору.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні суду першої інстанції, представник позивача визнав, що ОСОБА_4 сплатив позивачу суму в розмірі 511115 грн. (еквівалент 63900 доларів США).

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду, що позивачем не доведено обґрунтованості його аргументів щодо істотної зміни обставин після укладення оскаржуваного договору, яка (зміна) була б пов'язана з неможливістю виконання оскаржуваного договору про участь в спільному будівництві, тим більш що представник позивача вказував, що вказана квартира дійсно була побудована, але товариством з обмеженою відповідальністю «Горлан».

З огляду на викладене, доводи позивача про наявність підстав для розірвання договору є неприйнятними.

Доводи апеляційної скарги про те, що права ОСОБА_4, не будуть порушені в разі задоволення позову про розірвання договору, оскільки формально - юридично до теперішнього часу у нього, в порядку, передбаченому ч.2 ст. 849 ЦК України, існує право на відшкодування збитків у вигляді сплачених за цим договором сум грошових коштів, є необґрунтованими з огляду на те, що це є безпосереднім ОСОБА_4, який, однак, наполягає саме на виконанні оскаржуваного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що цей договір за своєю суттю є договором підряду є неспроможними , оскільки такі вимоги позивачем не заявлялись.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.03.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда