Провадження № 2/752/2292/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

27.03.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Павлюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 12 грудня 2017 року на площі Одеській в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля "Renault" номерний знак НОМЕР_3 та автомобіля "Daewoo Lanos" номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу "Renault" номерний знак НОМЕР_3 від 20 грудня 2017 року № 3761, замовником якого є позивач, вартість матеріального збитку, складає 27 272,02 грн. Оскільки позивач використовував належний йому автомобіль щоденно, він сам відремонтував транспортний засіб.

За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі 27 272,02 грн., 1500 грн. витрат з проведення експертизи, 5 000,00 грн. витрати на правову допомогу 2700 грн. інші витрати та судові витрати.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 45)

Відзивів на позовну заяву не надійшло.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином.

Третя особа- Бован О.В. в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином.

Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 грудня 2017 року о 16 год. 30 хв. на пл. Одеська м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля марки "Daewoo Lanos" номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки "Renault" номерний знак НОМЕР_3, власником якого є позивач.

У результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль марки «Renault" номерний знак НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_1

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 6).

Постанова є чинною.

Відповідно до Звіту №3761 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля "Renault" номерний знак НОМЕР_3, складає 27 272,02 грн. (а.с. 10).

Звертаючись до суду із даним позовом про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, позивач посилався на те, що йому була завдана майнова шкода, яка полягає у пошкодженні його автомобіля внаслідок вчиненого відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до правових висновків викладених в постановах Верховного Суду у справі №595/215/17 від 23.07.2018, № 469/1021/15-ц від 06.06.2018 з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Норми статей 1166, 1187, 1188 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні джерелом підвищеної небезпеки шкоди не покладається, він лише повинен довести факт завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними діями або бездіяльністю, її розмір та наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою. Правовою підставою покладення на відповідача відповідальності за заподіяну майнову чи моральну шкоду є доведення факту завдання шкоди і того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Доведення цих обставин відбувається на загальних підставах.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, передумовою відшкодування шкоди, заподіяної особі, є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 відшкодування завданих збитків, як з винної особи заподіювача шкоди.

Також, позивачем надана суду квитанція № 3761 від 19 лютого 2018 року про оплату вартості витрат за проведення звіту № 3761 (а.с. 9), а тому суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 1500,00 гривень підлягає задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідачів 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу, що надавалася йому відповідно до договору № 71/2018 про надання правової допомоги від 08 березня 2018, понесення яких підтверджується прибутковим касовим ордером № 71/2018 від 08.03.2018р. та договором про надання правової допомоги від 08.03.2018 р.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати позивача на правничу допомогу документально підтверджені та доведені, а тому такі вимоги також підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача інші витрати в розмірі 2700,00 гривень. Зазначені витрати стягненню з відповідача не підлягають, оскільки їх понесення не підтверджено в судовому засіданні.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір.

Керуючись статтями 12, 14, 23, 511, 636, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 27 272,02 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 5 000,00 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, 1500,00 грн. витрат за проведення експертизи та 704,80 грн. судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: