ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року

м. Харків

Справа № 646/8650/17

Провадження № 22-ц/818/1616/19

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М.,

- Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

треті особи: ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27 грудня 2018 року, у складі судді Теслікової І.І.,

встановив:

14.12.2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ( надалі ПАТ «УкрСиббанк», Банк, відповідач ) , треті особи: ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект», в якому просив визнати припиненим договір поруки від 14 вересня 2006 року № 41144, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ«УкрСиббанк».

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_3 вказував, що 11 вересня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 0.

З метою забезпечення виконання умов вказаного договору у цей же день укладено договір поруки № 41144 між ПАТ «УкрСиббанк» та ним, ОСОБА_3

Вважає, що підставою для задоволення позову є факт отримання ним від банку повідомлення - вимога №2 від 21 квітня 2009 року, якою банк встановив 30 днів з моменту направлення цього повідомлення для сплати простроченої заборгованості та зазначив про ініціювання звернення стягнення на передане у заставу майно у випадку непогашення кредиту в повному обсязі у встановлений строк.

Посилаючись на положення п.2 ст. 1050 ЦК України, зазначає, що направивши повідомлення вимогу про повне дострокове погашення кредиту, Банк змінив строк виконання основного зобов'язання, новий строк виконання основного зобов'язання є 22 травня 2009 року.

Вказану в повідомленні вимогу ОСОБА_3 не виконав, зі свого боку Банк у шестимісячний строк, після спливу 30 днів, з позовом до нього не звернувся, а тому він вважає, що порука припиналася з підстав, передбачених частиною 4 ст. 559 ЦК України.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27.12.2018 року позов задоволено. Суд визнав припиненою поруку, яка була встановлена згідно із договором поруки №41144 від 11.09.2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», також вирішив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на користь ОСОБА_3 640 грн. у якості компенсації ним витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27.12.2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не правильно застосовано положення ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Зазначає, що Банком на адресу ОСОБА_3 21.04.2009 року дійсно була надіслана вимога в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» про необхідність погашення простроченої суми зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором у розмірі 1 413,66 доларів США (прострочений борг за кредитом) та 1 207,17 дол. США ( борг за відсотками), однак будь-яких вимог щодо зміни строку повернення всієї суми боргу Банк не заявляв.

Також судом першої інстанції не взята до уваги та обставина, що зміна строків повернення кредиту відбувається в порядку, встановленому кредитним договором, таке повідомлення має надсилатися позичальнику і тільки після зміни строку повернення кредиту має відліковуватися строк для звернення з позовом до поручителя.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що припинення поруки доведено належними у справі доказами, а відповідач лише вводить суд в оману, тому апеляційну скаргу вважає надуманою та необґрунтованою.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Представник відповідача Юрченко С.О. в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

В судовому засіданні позивач проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 11 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», і ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 у сумі 85000 доларів США строком повернення не пізніше 11 вересня 2016 року ( а.с. 5-9).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором , 11.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 .був укладений договір поруки, згідно якого ОСОБА_3 зобов'язався відповідати перед банком в тому ж обсязі, що і ОСОБА_4 за кредитним договором, в тому числі, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за використання кредиту, а також сплати пені та інших штрафних санкцій, встановлених кредитним договором ( а.с. 4)

Пунктом 3.2 договору поруки встановлено, що порука припиняється з припиненням усіх зобов'язань позичальника за вищевказаним кредитним договором.

21.04.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» на адресу ОСОБА_3 було направлено повідомлення - вимогу № 2, в якій повідомлено, що станом на 21.04.2009 року за кредитним договором обліковується прострочена заборгованість, яка складає 2620,83 доларів США, в тому числі 1413,66 дол. США основного боргу та 1207,17 прострочена заборгованість за процентами, нарахованими в період з 1 лютого 2009 року по 31 березня 2009 року та у відповідності зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку» повідомлено про необхідність погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором протягом 30 днів з дня направлення вказаного повідомлення; попереджено, що у випадку непогашення заборгованості, Банк буде ініціювати звернення стягнення на майно, що було передано в заставу, згідно із договором іпотеки від 07 вересня 2006 року, який укладено між Банком та ОСОБА_3 ( а.с. 10)

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1. Пунктом 1.1 цього договору передбачено, що Клієнт зобов'язується передати у власність Фактору, а Фактор прийняти право вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта. Пунктом 1.4 договору передбачено, що одночасно з відступленням права вимоги до Фактора переходять всі права Клієнта за усіма договорами Забезпечення. ( а.с. 20 -24)

З наданого суду Витягу з переліку, який є додатком № 1 до договору факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року, вбачається, що в ньому зазначена у якості боржника ОСОБА_4 по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11.09.2006 року, а поручителем - ОСОБА_3, договір поруки № 41444 від 11 вересня 2006 року.(а.с.25)

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що зобов'язання ОСОБА_3 за договором поруки припинилися, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що у шестимісячний строк після спливу 30-ти днів відповідач звернувся за захистом свої прав до суду з позовом до ОСОБА_3 як до поручителя.

Судова колегія не погоджується з висновком суду з огляду на таке.

Дійсно, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, на положення якої посилався ОСОБА_3 у позові, а суд у рішенні, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платіжками, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Однак суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову із застосуванням до спірних правовідносин положень ч.4 ст. 559 та ч.2 ст.1050 ЦК України.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, а матеріали справи таких не містять, які б давали підставу вважати, що Банк змінив у передбаченому частиною 2 ст.1050 ЦК України порядку строк виконання основного зобов'язання та вимагав дострокового погашення кредиту у повному обсязі.

Позивач надав помилкову оцінку отриманого ним від банку повідомлення 21.04.2009р., а суд погодився з ним, не звернувши увагу на зміст цього повідомлення та правові наслідки, які наступають його внаслідок його направлення банком поручителю.

В обґрунтування доводів про припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, позивач ОСОБА_3 вважав, що Банк змінив строк виконання зобов'язання, направивши вимогу про повернення кредитних коштів від 21 квітня 2009 року, яку він отримав, Банк у шестимісячний строк, після спливу 30 днів, з позовом до нього не звернувся, тому з підстав визначених ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припинилася..

Разом з тим, із дослідженої під час розгляду справи вимоги від 21 квітня 2009 року колегією суддів встановлено, що її зміст вказує на необхідність погашення поточної простроченої заборгованості. Однак в ній не зазначено про дострокове погашення усієї суми кредиту, а відтак і відсутні підстави вважати, що Банк цією вимогою змінив строк зобов'язання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що Банк, направивши вимогу від 21 квітня 2009 року, не змінював строки виконання основного зобов'язання за кредитним договором, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

За таких обставин рішення суду першої інстанції у відповідності до п.п.2,3,4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу та відмовляє у задоволені позову, за правилами п. 2 ч. 2, ч. 13 ст. 141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України , судові витрати , пов'язані з розглядом справи залишає за позивачем, а судовий збір у розмірі 960 грн. понесений у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції стягує з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.2,3,4 ст.376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року

скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект» про припинення поруки.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ( ) судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду у розмірі 960 (дев'ятсот шістдесят) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді:

О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина