№ 336/7898/18
провадження № 2/336/1151/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В :

19.12.2018 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що за договором купівлі-продажу від 22.12.2017 р. він придбав у свого брата - ОСОБА_3 Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 . В зазначеній частині будинку був зареєстрований син брата - ОСОБА_2 .

Відповідно до 3.2, 3.1 договору купівлі-продажу продавець ОСОБА_3 зобов`язався зняти з реєстрації усіх членів своєї родини до 31.12.2017 р.

За позовом, посилаючись на ст.ст.15, 16, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивач просить усунути йому перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 17.01.2019 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 15.02.2019 р.

15.02.2019 р. розгляд справи відкладено на 18.03.2019 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача.

18.03.2019 р. розгляд справи відкладено на 13.05.2019 р. у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні.

13.05.2019 р. розгляд справи відкладено на 07.06.2019 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України.

Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач до суду повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав.

Розгляд справи було проведено без участі відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З письмових документів встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 22.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д., зареєстрованим в реєстрі за № 3832 (а.с.4-7) ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

1/6 та 1/3 частини згаданого будинку належать позивачу на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 04.11.2015 р. (а.с.9, 10-12, 13-14, 15).

Право власності ОСОБА_1 на згадані частки житлового будинку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В будинку АДРЕСА_1 з 2001 р. зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 , який не є членом сім`ї позивача, а був зареєстрований в будинку зі згоди колишнього власника ОСОБА_3 , який відповідно до 3.2, 3.1 договору купівлі-продажу від 22.12.2017 р. зобов`язався зняти з реєстрації усіх членів своєї родини до 31.12.2017 р.

Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований в будинку за згодою попереднього власника.

На підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2017 р., 1/2 частка будинку перейшла у власність ОСОБА_1

Відповідач не є членом сім`ї нового власника та має реєстрацію поза його волею.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Фактично попереднім власником було встановлено сервітут щодо права проживання ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 .

Однією із підстав припинення сервітуту, у тому числі особистого, згідно із п.4 ч.1 ст.406 ЦК України, є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

В даному випадку змінився власник будинку, у попереднього власника припинилося право власності на спірний будинок, а відповідно припинилося і право користування цим будинком у осіб, яким попереднім власником надавалося право користування нерухомістю. Тобто припинилася обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що відповідач втратив право користування нерухомістю, а саме будинком АДРЕСА_1 , оскільки його право було похідним від права власності попереднього власника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю - задовольнити.

Усунунти ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перешкоди в користуванні власністю, визнавши ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий) таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Дмитрюк