Справа № 182/87/19
Провадження № 2/0182/1013/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.03.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

за участю секретаря Рахуба О.Г.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.07.2018 року помер її батько ОСОБА_3, якому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.03.2000 року, виданого Нікопольським житлово-експлуатаційним обєднанням згідно з розпорядженням № 25-6423-10 від 20.03.2000 року, належала 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_3 заповіту на випадок смерті не залишив.

Його спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є позивач та її матір ОСОБА_2, яка доводилася дружиною померлому. На спадщину ОСОБА_2 не претендує та у встановлений законом строк для її прийняття подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини чоловіка на користь доньки.

Натомість, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Однак, 06.12.2018 року приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 виніс постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії через те, що право власності на частину квартири, належну ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва від 24.03.2000 року, не було зареєстровано в органах БТІ.

У той же час, матір позивача ОСОБА_2 звернулася до виконавчого комітету Нікопольської міської ради для державної реєстрації прав на свою частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка також їй належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.03.2000 року. Проте, державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у вчиненні дії, оскільки написання прізвища ОСОБА_2 у зазначеному свідоцтві як «Калашнікова» відрізняється від написання її прізвища у паспорті «Калашникова». Крім того, згідно Свідоцтва від 24.03.2000 року, квартира розташована по вулиці Маліновського, однак за даними ДРРПНМ така вулиця в м. Нікополі відсутня та є вулиця Малиновського.

Після цього позивач звернула увагу на те, що в Свідоцтві від 24.03.2000 року некоректно зазначено і прізвище спадкодавця: «Калашніков» замість «Калашников» (як зазначено в паспорті та свідоцтві про смерть батька). На її думку, такі розбіжності відбулися внаслідок неправильного перекладу з російської мови на українську.

Вказані обставини позбавляють ОСОБА_1 можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі, тому вона вимушена звертатися до суду та просить встановити факт належності померлому ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житло від 24.03.2000 року, а також визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, надавши заяву про слухання справи за її відсутності. У заяві позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає (а.с.59).

Відповідач ОСОБА_2, представник виконавчого комітету Нікопольської міської ради з позовом ознайомлені, у судове засідання не зявилися. ОСОБА_2 подала заяву, у якій позовні вимоги визнала та просила справу розглянути за її відсутності (а.с.62). Від належним чином уповноваженого представника виконавчого комітету Нікопольської міської ради надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності та прийняття рішення у відповідності до діючого законодавства (а.с.63-64).

Враховуючи, що відповідачі заперечень на позов ОСОБА_1 не надали, суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як встановлено судом, 12.07.2018 року помер ОСОБА_3, який був зареєстрований та постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10). На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_2, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.03.2000 року Нікопольським житлово-експлуатаційним обєднанням на підставі розпорядження (наказу) № 25-6423-10 (а.с.9,61).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 спадковим майном не розпорядився, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.44-45).

Спадкоємцями першої черги у порядку спадкування за законом є його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 (а.с.17,18,19).

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_3 на дату його смерті, що підтверджується довідкою № 594 голови ОСББ «Нікополь-11» від 09.11.2018 року (а.с.51 на зв.).

30.10.2018 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.47), а відповідач із заявою про відмову від прийняття спадку на користь доньки ОСОБА_1 (а.с.46). Однак, постановою приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 06.12.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що право власності на частину квартири, належну ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва від 24.03.2000 року, не було зареєстроване в КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.52).

У той же час, матір позивача ОСОБА_2 звернулася до виконавчого комітету Нікопольської міської ради для державної реєстрації прав на свою частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка також належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.03.2000 року Нікопольським житлово-експлуатаційним обєднанням на підставі розпорядження (наказу) № 25-6423-10. Проте, державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у вчиненні дії, оскільки написання прізвища ОСОБА_2 у зазначеному свідоцтві як «Калашнікова» відрізняється від її написання її прізвища згідно паспорту «Калашникова». Крім того, ОСОБА_2 зверталася для реєстрації прав на квартиру, яка, згідно Свідоцтва від 24.03.2000 року, розташована по вулиці Маліновського. Однак, відповідно до відомостей ДРРПНМ така вулиця відсутня та є вулиця Малиновського (а.с.8).

Після цього позивач звернула увагу на те, що прізвище спадкодавця у правовстановлюючому документі на спадкову квартиру також зазначене як «Калашніков». Натомість, згідно паспорту громадянина України та свідоцтва про смерть, його прізвище значиться як «Калашников».

Враховуючи, що помилки в написанні прізвища спадкодавця та назви вулиці, на якій розташована спадкова квартира, допущені у правовстановлюючому документі на спадкове майно, порушують право на спадок спадкоємця померлого, суд вважає можливим встановити факт належності ОСОБА_3 Свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_4, виданого 24.03.2000 року Нікопольським житлово-експлуатаційним обєднанням на підставі розпорядження (наказу) № 25-6423-10 від 20.03.2000 року на імя, в тому числі, ОСОБА_5.

Також, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 єдина спадкоємиця першої черги в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3, яка бажає оформити право власності на спадкове майно, від спадкування не усувалася, а її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328,1217,1223,1225,1264,1268,1272 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 141, 206, 263, 265,315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що помер 12.07.2018 року, Свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_4, виданого 24.03.2000 року Нікопольським житлово-експлуатаційним обєднанням на підставі розпорядження (наказу) № 25-6423-10 від 20.03.2000 року на імя, в тому числі, ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на квартиру загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_4 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, що помер 12.07.2018 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_6