РІШЕННЯ

Іменем України

05.04.2019 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Потюк В.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

встановив:

Харківський національний університет Повітряних Сил імені ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з останнього витрати пов'язані з його утриманням у навчальному закладі в розмірі 25570 гривні 23 коп..

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач проходив навчання та військову службу у Військовому коледжі сержантського складу Харківського університету Повітряних сил з 26.08.2016 року по 02.11.2016 року на посаді курсанта.

26 серпня 2016 між Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба генерал-майором ОСОБА_4 та громадянином ОСОБА_3відповідно до 11 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р.№1153/2008, укладено контракт проходження військової служби (навчання).

01 листопада 2016 року контракт про проходження військової служби (навчання) був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення наказом начальника відділу особового складу та стройового-заступника начальника штабу ХНУПС полковником ОСОБА_5 від 02 листопада 2016 року №279.

Оскільки відповідач достроково розірвав контракт через небажання продовжувати навчання, тому просить стягнути з ОСОБА_3 на їх користь витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі в розмірі 25570, 23 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю та просить такий позов задовольнити.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні позов заперечили, надала пояснення аналогічні до відзиву та підтвердила, що дійсно відповідач перебував на навчанні у Військовому коледжі, проте фактично навчання не відбувалось, оскільки більшу частину часу замість навчання він перебував на лікуванні з 30.09.2016 року по 02.11.2016 року. Вказала, що позивачем не надано суду доказів проведення виплати курсанту грошового забезпечення в розмірі 19984,02 гривні. Просить позов частково задоволити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 26 серпня 2016 року Міністерство оборони України в особі в особі начальника Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба генерал-майором ОСОБА_4 та відповідач уклали Контракт про проходження військової служби (навчання) у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. І.Кожедуба (далі Контракт).

З копії рапорту вбачається, що ОСОБА_3 29 серпня 2016 року просить відрахувати його з Харківського університету Повітряних Сил ім. І.Кожедуба у зв'язку з небажанням продовжувати службу на посадах сержантського та старшинського складу після закінчення навчання.

Наказом начальника Військового коледжу сержантського складу Харківського університету Повітряних Сил ім. І.Кожедуба №279 від 01.11.2016 відповідач був відрахований від подальшого навчання у зв'язку із розірванням Контракту через відмову від проходження військової служби військовослужбовцем на посадах сержантського та старшинського складу після закінчення навчання у коледжі з 02 листопада 2016 року

Згідно з ч.10 ст. 25 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п'ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

На підставі п.п.2, 8 затвердженого Постановою КМУ №964 від 12.07.2006 р. "Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі. Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

Крім цього, як вбачається з п.1 абз.6 Контракту, відповідач зобов'язався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому він проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах сержантського та старшинського складу після закінчення цього закладу.

За таких обставин вбачається, що у випадку дострокового розірвання контракту через небажання курсанта продовжувати навчання у такого курсанта виникає обов'язок по відшкодуванню витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

На теперішній час відшкодування витрат на користь позивач ОСОБА_3 не провів.

В той же час, пунктом 7 «Порядку відшкодування витрат...» визначено: "У разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку".

Отже, Харківським університетом Повітряних Сил відповідно до вимог «Порядку відшкодування витрат...» та «Порядку розрахунку витрат...» були розраховані фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача в Університеті з дня його зарахування до Університету по день виключення зі списків особового складу Університету, загальна сума яких склала 25570, 23 грн. 23 коп., що підтверджується «Загальним розрахунком № 1244 від 02.11.2016р. коштів на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_3В.».

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Однак представником відповідача на спростування вищезазначеного надано клопотання про долучення доказів від 05.09.2018 р., а саме виписки по надходженнях по картці/рахунку №5168 7427 0473 8982 АТ КБ «Приват Банк» з якого вбачається що за час навчання відповідача йому було нараховано на картку 25.10.2016 р. зарплату ХНУПС в розмірі 6790,95 грн. та 15.11.2016р. стипендію в розмірі 1270,89 грн. загальною сумою 8061, 84 (вісім тисяч шістдесят одна) грн.84 коп. що не відповідає загальному розрахунку №1244 від 02.11.2016р. наданої Харківським національним університетом Повітряних Сил імені ОСОБА_2 та довідці про доходи від 25.06.2018 року наданої Харківським національним університетом Повітряних Сил імені ОСОБА_2.

Пунктом 62, Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75, передбачено що Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Пунктом 65 Цього ж положення встановлено, що Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

А отже можна зробити висновок, що долучена виписка по надходженням по картці/рахунку 738982 і додатковим рахункам договору за період 01.01.2016 року по 24.07.2018року є належним і допустим доказом відповідно до статті 77 ЦПК України.

Щодо стягнення нарахованих позивачем коштів на відшкодування витрат повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_3 згідно загального розрахунку №1244 від 02.11.2016р. в період з 26.08.2016 року по 02.11.2016 року: по продовольчому забезпеченню в сумі 2073 грн. 54 коп.; по медичному забезпеченню в сумі 2989 грн. 51коп.; по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв в сумі 523 грн. 16 коп. представник відповідача у судовому засіданні не заперечив, а тому такі обставини не підлягають доказуванню.

З наведеного випливає, що саме на позивачеві лежить обов'язок в межах заявлених вимог та на підставі представлених ним доказів довести перед судом факт порушення його законних прав та інтересів, як юридичної особи діями відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи доказів позивачем на проведення нарахування, виплати ОСОБА_3 в сумі 11819, 64 грн. надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування морально(немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом.

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково, оскільки позивач не надав належних доказів щодо надання грошового забезпечення ОСОБА_3 в сумі 11819, 64 грн., а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на утримання в університеті у розмірі 13648,05 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 854 грн..

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_2 суму витрат на утримання в університеті у розмірі 13648,05 грн. та судові витрати у розмірі 854 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви, а всього разом 14 502,05 грн..

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова..

Дата складення повного судового рішення - 16.04.2019 року.

Суддя Мартинишин М.О.