КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Щербаня Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Демос-Буд», на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 06 червня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Демос-Буд» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Демос-Буд» (далі - ТОВ «Демос-Буд») звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і просив ухвалити рішення, яким визнати недійсним з підстав його фіктивності договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між сторонами, та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О.М. за реєстровим №1188 від 05.07.2017 року.

Послався на те, що указаний договір укладений без наміру настання реальних правових наслідків, а його учасники переслідували мету уникнути звернення стягнення на зазначену квартиру за борговими зобов'язаннями відчужувача квартири ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «Демос-Буд» у сумі 200.000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року у позові відмовлено з підстав недоведеності позивачем укладення відповідачами фіктивного правочину/т. 3 а.с.107-108/.

В поданій апеляційній скарзі адвокат Щербань Дмитро Миколайович, який діє в інтересах позивача ТОВ «Демос-Буд», просить скасувати указане рішення, як ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скаржник послався на те, що суд першої інстанції не врахував доводи позивача, викладені в позовній заяві.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які булим досліджені у судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України).

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як слідує з матеріалів справи, між сторонами по справі позивачем ТОВ «Демос-Буд» і відповідачкою ОСОБА_1 , за твердженням позивача, на час розгляду цієї справи, існують договірні відносини позики, за якими відповідачка заборгувала позивачу кошти у сумі 200.000 грн. З приводу стягнення указаного боргу ТОВ «Демос-Буд» звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з відповідним позовом.

Встановлено, що в межах розгляду указаної справи про стягнення боргу, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.07.2017 року накладено арешт в межах стягнення заборгованої суми - 200.000 грн., на належну відповідачці ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . Однак, як слідує з матеріалів справи, на час постановлення цієї ухвали про забезпечення позову, вже існував договір дарування цієї квартири, укладений між її власницею ОСОБА_1 та її братом відповідачем по даній справі ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О.М. за реєстровим №1188 від 05.07.2017 року.

Вважаючи, що указаний договір укладений без наміру реального відчуження цієї квартири відповідачкою ОСОБА_1 , а лише з метою перешкодити забезпеченню виконання рішення про стягнення боргу, позивач ТОВ «Демос-Буд» звернувся до суду з цим позовом.

Дійшовши висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується наступним.

Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків правових наслідків, що обумовлені ним.

А в силу статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Ознака вчинення правочину лише для виду повинна бути властива діям обох сторін. Якщо одна сторона діяла лише для виду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен також довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 27 березня 2019 року при розгляді справи № 607/15555/17-ц.

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «Демос-Буд» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження ознаки фіктивності оспорюваного правочину, зокрема, щодо відсутності факту передання майна обдаровуваній особі.

Так, в матеріалах справи міститься довідка з місця проживання щодо реєстрації ОСОБА_2 у квартирі, яка є предметом оспорюваного договору з 20.11.2017 р., акт-наряд на виконання робіт по гарантії від 25.11.2016 р., акти на поставку товарів з ТОВ «Епіцентр К» за 2016 р., товарний чек від 04.09.2016 р., банківські виписки та квитанції на оплату комунальних послуг за 2016-2018 роки, з яких слідує, що обдаровуваний ОСОБА_2 користується квартирою, яка є предметом оспорюваного договору дарування.

Факт використання відповідачем зазначеної квартири свідчить про фактичне набуття ним права власності на нерухоме майно та настання правових наслідків за оспорюваним правочином, що виключає його фіктивність.

Посилання скаржника на те, що до листопада 2017 року ОСОБА_2 квартира не використовувалася, не спростовує зазначених висновків суду.

При цьому, колегія вважає за необхідне зазначити, що позивач не є стороною оспорюваного правочину, однак зазначає, що договором дарування порушуються права та обов`язки ТОВ «Демос-Буд», оскільки відповідачка має заборгованість перед позивачем у сумі 200 000 грн., у зв`язку з чим Святошинським районним судом м. Києва розглядається позов про стягнення указаної суми з ОСОБА_1 .

Разом з тим, як слідує з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року позовна заява ТОВ «Демос-Буд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишена без розгляду, а заходи забезпечення позову у вказаній справі скасовані.

З огляду на викладене, на момент розгляду даної справи права позивача укладеним договором дарування жодним чином не порушуються.

Колегія не приймає до уваги посилання скаржника на судову практику Верховного Суду України при розгляді справ №359/1654/15-ц, №2/202/7607/14-ц, оскільки правовідносини, які були предметом спору в указаних справах є відмінними від предмету даної справи з огляду на те, що на момент укладення оспорюваного правочину в указаних справах вже мало місце ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості з відповідача, а тому укладення договору дарування могло свідчити про ухилення від виконання судового рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, як ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 141,390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Щербаня Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Демос-Буд», відхилити, а рішення Святошинського районного суду м.Києва від 06 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді