Ухвала

1 листопада 2019 року

місто Київ

справа № 173/2287/17

провадження № 61-13220св19

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув заяву ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визначення частки у спільній сумісній власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 липня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року у задоволенні позову про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та визначення частки у спільній сумісній власності, а саме: будинку АДРЕСА_1 , відмолено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження.

ОСОБА_1 у жовтні 2019 року звернувся до суду із клопотанням про зупинення дії рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року.

До клопотання заявник додав, зокрема, копію позовної заяви ОСОБА_2 , поданої до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняття його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовувалось тим, що у цивільній справі № 173/1397/17 за позовом ОСОБА_2 та у справі № 173/2287/17, у якій заявником оскаржується рішення судів першої та апеляційної інстанцій, предметом спору є право користування та визначення частки у праві власності на будинок АДРЕСА_1 . Вважає, що існує об`єктивна необхідність зупинення дії оскаржуваного рішення. Заявник зазначає, що ОСОБА_2 є власником спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке заявником оспорюється у судовому порядку, а тому вона може реалізувати спірний будинок, вселити та зареєструвати без його згоди у зазначеному житловому приміщенні сторонніх осіб. Зазначені ризики можуть у подальшому утруднити розгляд зазначеної справи після перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частинами першою та другою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.

Вирішуючи питання про зупинення дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки

Верховний Суд взяв до уваги, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 відмовлено у позові, зокрема, про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 вересня 2016 року недійсним. Посилаючись на зазначене свідоцтво ОСОБА_2 у серпні 2017 року звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняття його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2019 року у справі № 173/1397/17 відновлено провадження за позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, яка зупинялася до розгляду справи № 173/2287/17 за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визначення розміру частки у спільній сумісній власності.

Таким чином, предметом спору є визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності, а саме: на будинок АДРЕСА_1 та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо зазначеного житлового будинку. Зазначені заявником ризики щодо ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень достатньо обґрунтовані та доведені доказами.

Зважаючи на характер спірних правовідносин, з метою забезпечення розумного балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі,Верховний Суд зробив висновок про необхідність зупинення дії оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного провадження.

Керуючись статтями 394, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зупинення дії судового рішення задовольнити.

Зупинити дію рішення Верхньодніпровськоо районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний