Справа № 466/608/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар БАЛКОВИЙ Н.Д.

за участю

позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_5

представників сторін ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні житлом, виселення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 25.01.2019р. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом та виселення її з квартири АДРЕСА_1 у жиле приміщення за адресою АДРЕСА_3 , зі зняттям з реєстрації.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки ЛКП «Варшавське 407» №267 від 16.01.2019р. з місця проживання про склад сім`ї і прописку разом з ним в даній квартирі зареєстрована та проживає його колишня дружина, відповідачка по справі, ОСОБА_5

23 квітня 2019р. шлюб між сторонами розірвано. Однак, після розірвання шлюбу колишня дружина залишилась проживати у квартирі, хоча має власне житло на праві спільної часткової власності, а саме 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Стверджує, що відповідачка жодним чином в ремонті квартири та оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає йому значних матеріальних збитків. Крім того, відповідачка безпідставно вчиняє сварки, псує майно, що негативно впливає на здоров`я позивача, який переніс інфаркт міокарда та потребує спокою. На прохання переїхати проживати у своє житло відповідачка відмовляється. У зв`язку з реєстрацією ОСОБА_5 у даній квартирі позивач не може оформити собі субсидію. Проживання відповідачки у квартирі порушує його право на спокійне життя, завдає йому моральних страждань. Просить позов задовольнити.

Провадження по справі відкрито ухвалою від 01.02.2019р. за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

25.03.2019р. відповідачкою подано відзив на позовну заяву, яким вона позов заперечила. Ствердила, що постійно на законних підставах (як колишній член сім`ї) проживає у квартири АДРЕСА_1 . Вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факти порушення нею правил співжиття, систематичність таких дій.Відтак, підстав для її виселення немає. Вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі та обставинах справи.

У відповіді на відзив від 02.04.2019р. позивач доводи відповідачки заперечив. Зазначив, що просить виселити відповідачку у зв1язку з тим, що вона систематично псує житло, використовує його не за призначенням систематично порушує правила соціалістичного співжиття, що робить неможливим проживання з нею в одній квартирі. Зазначає, що відповідачка систематично обдирає шпалери, псує квартиру, вчиняє сварки, ображає його. Її поведінка негативно впливає на його самопочуття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 , будучи допитаним в якості свідка, дав пояснення, аналогічні вказаним у позовній заяві та відповіді на відзив. Просив позов задовольнити.

Представник позивача адвокат Телішевський І.Д. позовні вимоги підтримав з наведений у позові підстав.

Відповідачка ОСОБА_5 , будучи допитаною в якості свідка, проти позову та зазначених у ньому обставин заперечила, вказавши на те, що з моменту реєстрації у 2010р. на законних підставах проживає у даній квартирі як колишній член сім`ї, жодних дій, які б порушували правила співжиття вона не вчиняє, жиле приміщення використовує за призначенням для проживання у ньому, не псує житла. Не заперечила, що на побутовому грунті періодично відбувалися конфлікти з позивачем, однак такі не носили систематичного характеру. Просила у позові відмовити.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Заслухавши показання сторін по справі, свідків, пояснення представників сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14552077 від 15.05.2007р. позивач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира складається з двох жилих кімнат, кухні, коридору і комунальних вигод, загальню площею 43,2кв.м.

Згідно довідки ЛКП «Варшавське 407» №267 від 16.01.2019р. з місця проживання про склад сім`ї і прописку у квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_4 з 23.05.2008р. та відповідачка ОСОБА_5 з 22.10.2010р.

Сторони уклали шлюб 03.11.2009р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Льовва від 23.04.2015р., яке набрало законної сили 25.06.2015р. шлюб між сторонами розірвано.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка позивач дав пояснення, що недавно переніс інфаркт міокарда, потребує спокою. Співжиття з ОСОБА_5 негативно впливає на його здоров`я, так як відповідачка в його присутності поступово, умисно невеликими ділянками обдирає шпалери на стінах житлової кімнати квартири та кухні, влаштовує сварки, псує квартиру.

Позивачем надано суду акт обстеження квартири позивача, складений комісією ЛКП «Варшавське-407» 02.04.2019р., після звернення до суду з позовом. Цим актом зафіксовано наявність у квартирі пошкоджень: обдерто шпалери на стіні однієї кімнати та відірвано бамбукові шпалери орієнтовно площею 1,0кв.м на висоті 2,0м на кухні. Проте хто, коли і за яких обставин заподіяв ці пошкодження не встановлено.

Даний документ підтверджує лише факт наявності пошкоджень, однак жодним чином не підтверджує, що ці пошкодження здійснені саме відповідачкою по справі, а не утворилися з інших причин. Це стосується і наданих суду фотографій стану квартири.

ОСОБА_4 просить виселити ОСОБА_5 з квартири, аргументуючи і тим, що остання має житло на праві спільної часткової власності - 1/2 квартири АДРЕСА_3 . Даний факт не може слугувати підставою виселення відповідачки зі спірного житла.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка відповідачка ОСОБА_5 не заперечила того факту, що з колишнім чоловіком часом конфліктує. Останній намагається виселити її з квартири, в якій вона була зареєстрована на законних підставах з 22.10.2010р. як його дружина. Попри розірвання шлюбу надалі користується цим житлом. Їй належить на праві спільної часткової власності 1/2 будинку у м. Борисаві Львівської області. Однак, вона офіційно працює у м.Львові, отримує заробітну плату, наміру переселятися в м.Борислав і щодня доїжджати на роботу не має.

Судом встановлено, що між сторонами складаються неприязні стосунки, виникають конфлікти на побутовому ґрунті. Дані факти не носять систематичного характеру.

У судовому засіданні було допитано свідків зі сторони позивача: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та свідка зі сторони відповідачки: ОСОБА_8 , які дали пояснення щодо взаємовідносин сторін.

Статтею 47 Конституції України, закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина 4 статті 9 ЖК України передбачає, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

При цьому, згідно ч. 4 ст.156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє особу права користування займаним приміщенням.

При зверненні з позовом, як на правову підставу виселення відповідачки позивач покликається на норму ч.1 ст.116 ЖК України, за якою якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. А також на положення ст..157 ЖК України що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Всебічно та повно дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які б слугували підставою для виселення відповідачки ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 відповідно до ст..ст.116,157 ЖК України.

Аргументи позивача без підтвердження їх письмовими доказами є голослівними.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволення позову ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні житлом - виселення з квартири АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстрації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.07.2019р.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська