ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3904/19 Справа № 212/6615/18 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання -Чубіна А.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2019 року, яке ухвалено суддею Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне рішення складено 17 січня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві.

Позов мотивовано тим, що 25 січня 2018 року на підприємстві відповідача, під час виконання трудових обов'язків був смертельно травмований його вітчим ОСОБА_3. Смертю вітчима внаслідок нещасного випадку позивачу завдано моральну шкоду, оскільки втрата має незворотні негативні зміни, які відбулись у його особистому житті, так як позивач вважав останнього своїм батьком. На підставі викладеного вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 319 088 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2, просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно заниженим, таким, що не відповідає роз'ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

На думку представника позивача суд першої інстанції не врахував, що звістка про смерть вітчима завдала позивачу глибоких моральних так душевних страждань, оскільки за життя вітчима він завжди допомагав йому у складних життєвих ситуаціях. Після його загибелі, нормальні життєві зв'язки позивача були втрачені, він постійно відчуває почуття туги та самотності, досі перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про батька постійно переслідують його. У зв'язку з чим вважає, що сума стягнутої моральної шкоди не відповідає принципу розумності, виваженості і справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» Мордвінкіна С.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що потерпілий ОСОБА_3, за життя працював на підприємстві відповідача.

25 січня 2018 року при виконанні трудових обов'язків з ОСОБА_3, стався нещасний випадок, в результаті якого він загинув.

Згідно свідоцтва про смерть №192 від 26 січня 2018 року, смерть ОСОБА_3 настала внаслідок нещасного випадку у зв'язку з виробництвом. ( а.с.10-11).

Відповідно до акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», форми Н-1 за № 6-21, затвердженого 14 березня 2018 року, 25 січня 2018 року о 11 годині 30 хвилин на шахті «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», дільниця №4 штрек скреперування у осях 95-92 гор.1347м стався нещасний випадок, в результаті якого ОСОБА_3 отримав не сумісні з життям сполучену тупу травму голови та грудної клітини, яка відобразилась у вигляді відкритої черепно-мозкової травми та переломів ребер з крововиливами.

Згідно Акту, основною причиною настання нещасного випадку є невиконання вимог Інструкції з охорони праці, супутньою причиною є невиконання посадових обов'язків. Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці зазначено: ОСОБА_3 - прохідника дільниці №4 шахти «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не подбав про особисту безпеку і здоров'я та виконав неякісне прибирання відшарованих нависаючих кусків породи з покрівлі виробки, що є порушенням п.1.15,2.4.1 «Інструкції з охорони праці №16-21-2017 для прохідника (підземного)», п.3.2,4.4 «Проекту №17 організації робіт на здійснення демонтажу металевого кріплення та лісоматеріалів під розсічку (заходку) гірничих виробок», ОСОБА_6 - кріпильника дільниці №4 шахти «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не подбав про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання робіт та виконав неякісне прибирання відшарованих нависаючих кусків породи з покрівлі виробки, що є порушенням вимог п. 1.15, 2.2.4, 2.2.8 «Інструкції з охорони праці №20-21-2017 для кріпильника», п.3.2,4.4 «Проекту №17 організації робіт на здійснення демонтажу металевого кріплення та лісоматеріалів під розсічку (заходку) гірничих виробок», ОСОБА_7 - майстра гірничої дільниці №4 шахти «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не проконтролював додержання робітниками правил і норм з охорони праці, що є порушенням п.2.33 «Посадової інструкції майстра гірничого дільниці нарізних робіт», п.3.2,4.4 «Проекту №17 організації робіт на здійснення демонтажу металевого кріплення та лісоматеріалів під розсічку (заходку) гірничих виробок» (а.с.13-20).

Згідно Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався з ОСОБА_3 на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», затвердженого 14 березня 2018 року, встановлено, що причинами настанням нещасного випадку є: організаційна - невиконання вимог Інструкції з охорони праці, супутня - невиконання посадових обов'язків. Комісія зі спеціального розслідування, обстеживши місце нещасного випадку, одержавши письмові пояснення, опитавши свідка та осіб, причетних до нещасного випадку, вивчивши технічну документацію, висновок судово-медичної експертизи, дійшла до висновку, що нещасний випадок з прохідником дільниці №4 шахти «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_3, на підставі п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань, аварій на виробництві» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, визнано таким, що пов'язаний з виробництвом. Особами, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, зазначені ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 21-31).

Згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у місті ради за №11695 від 21.08.2018 року, ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07.07.1989 року, знятий з реєстрації 22.02.2018 року, у зв'язку зі смертю. На момент смерті ОСОБА_3, за адресою реєстрації останнього також були зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, позивач ОСОБА_1 (а.с. 46).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог позивача ОСОБА_1 та вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю вітчима, який загинув від нещасного випадку на виробництві відповідача.

Внаслідок смерті вітчима позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він втратив близьку людину, яку дуже любив. Порушений звичайний спосіб його життя, що вимагає від нього додаткових зусиль для його організації, оскільки померлий, за життя, був для нього опорою, моральною підтримкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, також погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

Як встановлено судом першої інстанції,позивач був зареєстрований та мешкав разом з померлим як член сім'ї, внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці, позивач втратив свого вітчима. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому його душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата вітчима завдає позивачу фізичного болю та душевних страждань, які виникли з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлена вина відповідача у нещасному випадку.

Факт смерті потерпілого ОСОБА_3 від нещасного випадку на виробництві відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» встановлений Актом розслідування нещасного випадку, що передбачає право членів сім'ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, який втратив підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги представника позивача про необґрунтованість розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню на користь держави за рахунок відповідача, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим рішення суду підлягає зміні, на підставі п.1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в частині стягнутого з відповідача на користь держави судового збору, з вищенаведених підстав.

В іншій частині рішення залишити без змін.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду зміні в частині стягнутого з відповідача на користь держави судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2019 року змінити, збільшивши розмір стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судового збору з 704 гривень 80 копійок до 1 500 (одна тисяча п'ятсот ) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: