Справа №345/3558/19
Провадження № 2/345/1390/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Мигович О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Калуша в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики. Позов мотивує тим, що 03.06.2014 року відповідач позичив у позивача кошти в сумі 7 800,00 Євро, 05.01.2015 року - 7 500,00 Євро, 15.05.2015 року - 7 900,00 Євро, всього разом 23 200 Євро, про що власноруч написав відповідні розписки. Відповідач зобов`язувався повернути дані кошти згідно розписки від 03.06.2014 року до 01.02.2018 року, згідно розписки від 05.01.2015 року до 02.01.2020 року, згідно розписки від 15.05.2015 року до 01.03.2021 року. Свої зобов`язання відповідач у встановлений термін повернення коштів, згідно розписок не виконав. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 23 200,00 Євро та судові витрати по справі.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.08.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

Представник відповідача в судове засідання подав пояснення згідно яких, дійсно його довіритель ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 23 200,00 Євро. Дані кошти він позичив у зв`язку із проведенням на той час будівництва домоволодіння по АДРЕСА_1 . Дані кошти були необхідні для його сім`ї безпосередньо на остаточне документальне оформлення земельної ділянки, купівлю будівельних матеріалів, проведення будівельних робіт. Приблизно з 2014 по 2016 роки,коли дружина відповідача ОСОБА_4 перебувала на домашньому господарстві, для реалізації спільних подружніх планів їм доводилось залучати допомогу знайомих та товаришів.

Однак життєві обставини склались таким чином, що будівництво не закінчене по сьогоднішній день, а тому реальної можливості виконати своє зобов`язання щодо повернення коштів також не було, у зв`язку із цим ОСОБА_2 не мав можливості повернути позивачеві кошти в обумовлений строк. Також зазначив, що заборгованість на всю вищевказану суму, він зобов`язується повернути та виконувати рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.06.2014 року відповідач позичив у позивача кошти в сумі 7 800,00 Євро, 05.01.2015 року - 7 500,00 Євро, 15.05.2015 року - 7 900,00 Євро, всього разом 23 200 Євро, що підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналами розписок - (а.с.41,42,42).

ОСОБА_2 зобов`язувався повернути дані кошти згідно розписки від 03.06.2014 року до 01.02.2018 року, згідно розписки від 05.01.2015 року до 02.01.2020 року, згідно розписки від 15.05.2015 року до 01.03.2021 року

За вимогами ст. 1046 ЦК України за договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується п

Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ст. 527 ЦК України передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як слідує зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки, примірник оригіналів розписок позикодавець надав до справи як доказ неповернення позики, суд дійшов висновку, що позика не повернута повністю, що і довела сторона позивача та не спростовано стороною відповідача. Тому вимоги щодо стягнення коштів в сумі 23 200,00 Євро, що згідно курсу НБУ еквівалентно - 659,576,00 грн., підлягають до задоволення.

За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009р. №11 "Про судове рішення у цивільній справі" роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За змістом вимог ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судові витрати у розміру судового збору становлять 6 595,76 грн., тому з відповідача слід стягнути на користь позивача даний розмір судового збору.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 527, 1046-1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

РІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , борг за договором позики в розмірі 23 23 200,00 Євро (за офіційним курсом НБУ еквівалентно 659 576,00 грн.) та 6 595,76 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: