ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/186/19

Провадження № 22-ц/818/1882/19

Категорія: інші

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу заапеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області

на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2019 року у складі судді Поліщук Т.В.

у справі № 643/186/19 за поданням державного виконавця Московського ВДВС м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Павличева Юрія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,-

встановив:

09.01.2019 року державний виконавець Московського ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області звернувся до суду з поданням в якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта ОСОБА_3 до виконання зобов'язань покладених на неї вимогою № Ф-3246-17у виданою 14.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь головного управління ДФС у Харківській області єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 4745,64 грн.

В обґрунтування подання державний виконавець посилався на те, що на виконання Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження 56734815 з виконання вимоги № Ф-3246-17у виданої 14.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь головного управління ДФС у Харківській області єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 4745,64 грн.

Державним виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконання для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_3 на виклик не з'явилась, про причини неявки не повідомила. ОСОБА_3 не одержує доходи, кошти по рішенню не сплачує у зв'язку з викладеним державний виконавець змушений звернутись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2019 року у задоволені подання відмолено.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у Харківській області просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання державного виконавця в повному обсязі.

Обґрунтовуючи скаргу Головне управління ДФС у Харківській областівказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають положенням ст. 263, 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Боржником а ні в добровільному порядку, а ні в рамках виконавчого провадження не здійснюється жодних дій, спрямованих на погашення цієї заборгованості, що вже є ознакою ухилення від виконання зобов'язань. Крім того, в своєму поданні виконавець зазначив, що на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_3 на виклики не з'явилась.

Отже, наявність у боржника невиконаних зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням є підставою для тимчасової заборони у праві виїзду за межі України на строк до повного виконання вказаного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подавали.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вимог заявлених у суді першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не сповістили. Зважуючи на приписи ст. ст. 371, 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддюю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою державного виконавця Московського ВДВС ГТУЮ у Харківській області Павличевим від 10.07.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 56734815 за вимогою ГУ ДФС у Харківській області № Ф 3246-17у від 14.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ГУ ДФС у Харківській області єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у розмірі 4 745, 64 грн. ( а.с.5).

Постановляючи ухвалу 18.01.2019 року про відмову у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що подання державного виконавця та долучені до нього у якості додатків копії матеріалів виконачого провадження не містять доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов'язань та наявність передбачених законом підстав його обмеження у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з ухвалою суду першої інстанції, оскільки вона постановлена у відповідності із законом.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв'язку з ухиленням особи від виконання зобов'язання, зокрема виконання судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень від 07.11.2018 року у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця.

Тобто на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Проте в поданні державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 міститься лише копія супровідного листа про направлення ОСОБА_3 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2018 року та копію вимоги про сплату боргу (нодоїмки).

Державним виконавцем не надано, а матеріали справи не містять доказів: отримання боржником копії постанови державного виконавця від 10.07.2018 року про відкриття виконачого провадження та покладення на нього у зв'язку з цим певних обов'язків; про отримання ним викликів до ВДВС; про здійснення заходів в процесі примусового виконання вимоги ГУ ДФС, а саме запитів та отриманих державним виконавцем інформації про наявність або відсутність зареєстрованих за відпровідачем ТЗ, нерухомого майна, заробітної плати, пенсійних виплат; про ухилення боржником від виконання покладених державним виконавцем зобов'язань за наявності реальної можливості їх виконання; про перешкоджання державному в виконавцю у зверненні стягненні на інше майно, в тому числі за місцем проживання або належного йому майна у інших (третіх) осіб, тощо.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов'язання, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі "Хлюстов проти Росії".

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до повторного викладення мотивів, вказаних в поданні державного виконавця.

Отже суд постановив ухвалу у відповідності із законом, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

При цьому колегія суддів враховує і ту обставину, що за змістом частини 8 ст. 441 ЦПК України відмова у задоволенні подання державного виконавця від 04.09.2018 року не перешкоджає повторному зверненню у відповідності до вимог ст.4 ЦПК України з належним обґрунтованням вимог та надання доказів про наявність передбачених законом підстав для застосування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина