Справа №442/4474/16-ц
Провадження №2/442/45/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката- Андренко В.І

представника відповідача- адвоката - Попів- Кішко Р.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобич цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про повернення позики.

В обґрунтування позову посилається на те, що 27 вересня 2013 року він позичив ОСОБА_2 - відповідачу гроші в сумі - 83009,00 грн., що еквівалентно на той час - 3336,00 (три тисячі триста тридцять шість ) дол. США. Відповідач в підтвердження отримання в нього вищевказаної суми грошей написав боргову розписку в якій зобов`язався повернути йому борг до січня 2014 року. Дану боргову розписку відповідач написав в присутності свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які можуть підтвердити в судовому засіданні факт передачі грошей ним відповідачу. Однак пройшло вже більше двох років, а борг відповідач не повертає. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути йому гроші, проте останній по сьогоднішній день не повернув йому борг, хоча не заперечує, що гроші в нього позичив. Крім завданої матеріальної шкоди в сумі 83009,00 грн. діями відповідача було завдано і моральну шкоду, яка полягає в тому, що він дуже за це переживає, переніс стреси, погано спить, став нервувати, що вплинуло на його стан здоров`я. Він не може забезпечити себе та сім`ю належним харчуванням, купити необхідні ліки, не може провести оплату комунальних послуг, живе в постійному страху, що буде позбавлений можливості користуватись газом, світлом та іншими комунальними послугами через їх не оплату. Статтею 23 ЦК України визначено його право на відшкодування йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, щодо нього. Через дії відповідача він змушений оббивати пороги суду та адвокатури. Все це порушує його нормальний ритм життя. Завдану моральну шкоду він оцінює в 10000,00 грн. А тому у нього виникла необхідність звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав уточнені заявлені позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені в заяві, просить їх задоволити в повному обсязі та стягнути на його користь 87 403,20 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Андренко В.І. підтримав уточнені позовні вимоги свого довірителя, пославшись на обставини, викладені в заяві, вважає їх підставними та такими, що підлягають до задоволення, просить позов задоволити в повному обсязі, крім того зазначив, що ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду в сумі 10 000 грн., яка полягає у тому, що останній переніс стреси, що вплинули на його здоров`я, останій не міг належним чином забезпечити сім`ю матеріально, не міг провести оплату комунальних послуг, тощо. Просить позов задоволити в повному обсязі, із врахуванням стягнення моральної шкоди в розмірі 10 тис. грн.

Представник відповідача - адвокат Попів-Кішко Р.Й. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, намагалася вирішити спір мирним шляхом, просить в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Вимогами ч.1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається з матеріалів справи, то згідно Розписки від 27.09.2013р., ОСОБА_2 зобов`язувався в термін до 01.01.2014р. повернути ОСОБА_1 кошти в розмірі 3336 доларів США ( по курсу - 8,18 грн.)

Згідно вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем визначено еквівалент частини позики, що надавалась в іноземній валюті долар США до національної валюти гривні станом на 14.05.2018р. за курсом Національного банку України ( 2620 грн. за 100 доларів ), а відтак 3336,0 доларів США в еквіваленті згідно курсу встановленого Національним банком України станом на 14.05.2018р. буде становити 3336,00 х 26,20 = 87403,20 грн., отже основна сума боргу становить 87403,20 грн.

В судовому засіданні не оспорюється той факт, що Договірпозики (безвідсоткової) та розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (Правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №б-бЗцсІЗ, яка відповідно до ст.360-7 ІІПК України є обов`язковою для усіх судів).

Крім того, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, а відтак встановлений законом розмір процентів на рівні облікової ставки НБУ являються процентами, що підлягають сплаті за користування сумою позики, а не санкцією за порушення грошового зобов`язання, в даному випадку за несвоєчасне повернення позики.

Згідно правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 02.09.2015р. у справі №6-369цс15«Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві».

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527-545 ЦК України), а тому належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина перша статті 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У частині першій статті 527 ЦК України сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний особисто виконати зобов`язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання, в розумінні ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України).

На підставі ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику, а тому договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, факт отримання яких посвідчується розпискою.

За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Крім того, судом взято до уваги та обставина, що доказів того, що відповідачем всі кошти повернуто, судом не здобуто в судовому засіданні, насаперед це спростовується Постановою Апеляційного суду Львівської області від 06.02.2018р., згідно якої оригінал розписки знаходиться у позивача ОСОБА_1 , що спростовує факт виконання ОСОБА_2 договору, а отже факт повернення коштів не доведено належними та допустимими засобами доказування і свідчить про наявність підстав до задоволення позову.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушенні її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодуванню моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 3 вказаної статті передбачено відшкодуванні моральної шкоди грішми.

Відповідно до вимог ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. А відтак, із врахуванням всіх вищенаведених обставин та визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер неправомірних дій відповідача, розмір завданої шкоди, тривалість порушення прав позивача, той факт, що був порушений нормальний перебіг життя позивача, він відчував моральний дискомфорт, емоційне напруження, стрес, що відбились на стані його здоров`я, тощо, а тому на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі - 1000 ( одну тисячу ) грн.

При визначенні розміру відшкодування враховуються також вимоги розумності і справедливості.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предметі доказування.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а відтак аналізуючи зібрані про справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо та їх достовірність та допустимість, а також достатність та взаємний зв`язок у сукупності встановлені судом обставини свідчать про те, що заявлені позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, суд,-

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 позику в розмірі 87403.20 ( вісімдесять сім тисяч чотириста три тисяч) 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 ( одна тисяча ) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір в розмірі 931,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 31.05.2019р.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - відсутній.

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - відсутній.

Суддя Гарасимків Л.І.