Справа № 212/3382/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дехти Р.В., за участі секретаря судового засідання Більченко Ю.О., представника позивача - адвоката Радченко О.М., представник відповідача - адвоката Овчинніков Б.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, у зав`язку професійним захворюванням, -

встановив:

17 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» (далі - Відповідач) про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків в розмірі 120445 гривень 00 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що понад 19 років, періоди з 18.09.1991 року по 09.02.1993 рік, з 04.03.1997 року по 05.11.1997 рік та з 13.08.2001 року по 18.03.2019 рік працював на ПАТ «ЦГОК», з яких понад 17 років в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Висновком МСЕК №6 від 12 березня 2019 року №054406 позивачу первинно визначена стійка втрата працездатності у розміри 65% відсотків втрати працездатності та встановлена третя група інвалідності, довідка МСЕК №6 віл 12.03.2019 року №017108.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Радченко О.М. позовні вимоги підтримав, послався на обставини, що зазначенні в позові.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Овчинніков Б.С. позов не визнав, послався на обставини, що зазначенні у відзиві на позовну заяву.

17 квітня 2019 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, у зв`язку професійним захворюванням.

19 квітня 2019 рок ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, у зв`язку професійним захворюванням, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 16 травня 2019 року.

08 травня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву та клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

16 травня 2019 року судом прийнято ухвалу про відкладення розгляду справи, справу призначено до судового розгляду на 12 червня 2019 року з викликом (повідомленням) сторін.

10 червня 2019 року до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

12 червня 2019 року судове засідання відкладено, у зв`язку неявкою сторін по справі на 27 червня 2019 року.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 14 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 12 березня 2019 року, серія 12 ААА №054406, позивачу ОСОБА_1 , первинно, встановлено втрата працездатності в розмірі 65% відсотків з 25 лютого 2019 року до 01 березня 2020 року, дата переогляду 01.02.2020 рік.

В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до Довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією, серія 12 ААБ №017108, позивачу ОСОБА_1 , встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності - професійне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01 березня 2020 року.

Судом встановлено, що відповідно до пунктів №16, 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22 січня 2019 року на підприємстві ПриватнЕ акціонернЕ товариствО «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат», відносно хворого ОСОБА_1 за професією машиніст тепловоза, професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи у цеху технологічного залізничного транспорту Глеюватського кар`єру служби рухомого складу управління залізничного транспорту машиністом тепловоза (на вивезенні гірничої маси), керував тепловозом під час руху, утримував тепловоз у справно стані, в кабіні машиніста тепловоза спостерігав за станом складу, колії, положенням стрілок.

При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку корисних копалин та збагачення руди, мали порушення режимів експлуатації тепловозів, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Під час руху тепловоза, із-за конструктивних недоліків тепловоза, підпадав під вплив підвищеного рівня загальної вібрації, а також підпадав під вплив підвищеного рівня шуму який утворюється роботою дизель-генераторного обладнання тепловоза.

Також згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 18.12.2018 № 1809 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут:

04.03.1997 по 05.11.1997 рр. - Криворізький центральний гірничо-збагачувальний комбінат, локомотивне депо УЗТ. слюсар з ремонту рухомого складу (тепловозів);

23.10.2002 по 02.01.2008 рр. - ВАТ «ЦГЗК», оглядач-ремонтник вагонів УЗТ;

02.01.2008 по 07.03.2008 рр.- ВАТ «ЦГЗК», помічник машиніста тепловоза ( на вивезенні гірничої маси з кар`єру) УЗТ.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період часу з 04.03.1997 року по 05.11.1997 рік та з 13.08.2001 року по 18.03.2019 рік працював на підприємстві, що відносить до відповідача по справі.

Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 65% відсотків та встановлення групи інвалідності, часу роботи позивача на підприємстві відповідача, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 69000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В обґрунтування заявлених вимог до позовної заяви додано договір (угода) про надання правничої допомоги, який було укладено між ОСОБА_1 та адвокатом Радченко О.М. від 17 квітня 2011 року. Відповідно до розрахунку судових витрат по договору про надання правової допомоги від 07.04.2019 року розмір витрат становить 3000 грн.

Суд вважає, що вимога в частині відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі що має становити 1499 гривень та враховуючи ту обставину, що адвокат Радченко О.М. приймав участь в судовому засіданні при розгляді справи менше години.

Позивача згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 768 гривень 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, у зв`язку професійним захворюванням, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в розмірі 69000,00 гривень (шістдесят дев`ять тисяч гривень) 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1499 гривень (одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять гривень) 00 копійок

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат», місце знаходження юридичної особи: 50066, м. Кривий Ріг, код ЄРДПОУ 00190977.

Повне рішення буде виготовлено до 2 липня 2019 року.

Суддя: Р. В. Дехта