Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1926/17

23 жовтня 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2017 року АТ "Акцент-Банк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № ABH0R від 22.06.2016 року ОСОБА_1 22.06.2016 року отримав кредит у розмірі 11021 грн. 27 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" і тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір.

Відповідач був ознайомлений і згоден з «Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка". Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві.

Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 28.03.2017 року має заборгованість в сумі - 14610 грн. 37 коп., яка складається з наступного: 10610 грн. 54 коп. - заборгованість за кредитом; 2 грн. 57 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 385 грн. 74 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 2439 грн. 60 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 671 грн. 92 коп. - штраф (процентна складова).

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № ABH0R від 22.06.2016 року у розмірі 14610 грн. 37 коп., а також судові витрати по справі в сумі 1600 грн. 00 коп.

Представник АТ "Акцент-Банк" в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити. Справу просить слухати у відсутності їх представника.

Відповідач по справі ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що жодних кредитів він від АТ "Акцент-Банк" не отримував. Просив суд в позові відмовити.

В судове засідання 23.10.2019 року ОСОБА_1 не прибув. Про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом вручення в попередньому засіданні судової повістки, розписка про отримання якої знаходиться в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову АТ "Акцент-Банк" з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № ABH0R від 22.06.2016 року ОСОБА_1 22.06.2016 року отримав кредит у розмірі 11021 грн. 27 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач ОСОБА_1 , як вбачається з позовної заяви, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, чим порушив умови кредитного договору і станом на 28.03.2017 року має заборгованість в сумі - 14610 грн. 37 коп., яка складається з наступного: 10610 грн. 54 коп. - заборгованість за кредитом; 2 грн. 57 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 385 грн. 74 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 2439 грн. 60 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 671 грн. 92 коп. - штраф (процентна складова).

З`ясовано також, що в порушення прийнятих на себе зобов`язань відповідач не сплачує щомісячних внесків на погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № ABH0R від 22.06.2016 року, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору.

Ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

В даному випадку відповідач порушив умови кредитного договору, що свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

Разом з тим, судом встановлені наступні обставини:

В умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка")(Стандарт), долученому до позовної заяви, містяться умови кредитування (процентна ставка, комісія, порядок погашення кредиту тощо) по кредитному договору № ABH0R від 22.06.2016 року.

Однак, до кредитного договору банк долучив копію заяви позичальника з особистим його підписом, однак оригінал цієї довідки на вимогу суду представлений не був.

За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зазначення в заяві про ознайомлення відповідача з «Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка", без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки підписана відповідачем заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка", не містить повної інформації про кредитування, в ній викладені тільки умови, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 81 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка"), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка"), які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.06.2016 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Сам по собі розрахунок заборгованості та виписка по рахунку не є підтвердженням наявності заборгованості по відсотках, пені та штрафам, оскільки з наданих документів не вбачається, які застосовувалися тарифи при нарахуванні заборгованості.

Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з ОСОБА_1 процентів, заборгованості по комісії, пені та штрафів, так як наданий позивачем Витяг з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") також не доводить обставини заборгованості по відсоткам, пені та штрафам, оскільки Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") в АТ "Акцент-Банк" лише передбачають загальний порядок надання банківських послуг у АТ "Акцент-Банк".

Оскільки вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив, то правові підстави для стягнення на користь банку 2 грн. 57 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 385 грн. 74 коп. - заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 2439 грн. 60 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, а також штрафів: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) і 671 грн. 92 коп. - штраф (процентна складова) - відсутні.

З аналізу ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням ст.ст. 526,530 ЦК України, вбачається, що у спорах про стягнення заборгованості за кредитним договором банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 14.03.2018 року, справа № 654/4006/14-ц), а виписка по рахунку є первинним банківським документом.

Тому, суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову АТ "Акцент-Банк".

Відповідно до ст.141 ЦПК України, сплачені судові витрати на користь позивача підлягають стягненню з відповідача в сумі 1600 грн.

На підставі наведеного, ст.ст.526, 610-612, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст. 141, ст. 258, ч. 6 ст. 259, ст. 263, ст. 265, ч.1 ст. 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Акцент-Банк" - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк", 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, , рах. № НОМЕР_2 UAH та НОМЕР_3 - USD, МФО 307770 - 10610 грн. 54 коп. заборгованості згідно кредитного договору № ABH0R від 22.06.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк", 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, , рах. № НОМЕР_2 UAH та НОМЕР_3 - USD, МФО 307770 - 1600 грн. 00 коп. судового збору.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 01.11.2019 року