____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/6114/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31.10.2019 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Літвінова І.А., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси звернувся позивач ОСОБА_1 із позовною заявою та просить ухвалити рішення яким:

виділити позивачу у власність та визнати за ним право власності Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 ;

виділити позивачу у власність та визнати за ним право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_2 ;

визнати право власності на Ѕ частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 , площею 0,0188 га (кадастровий номер: 511036900:46:002:0039).

За результатом автоматизованого розподілу справі присвоєно єдиний унікальний номер 947/25850/19, головуючим визначено суддю Літвінову І.А.

Предметно, суб`єктно та інстанційно справа відноситься до юрисдикції місцевого загального суду та підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до частини шостої статті 187 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Одержаними на запит суду довідками відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13 червня 2008 року значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться зареєстрованим за цією ж адресою з 26 жовтня 2017 року.

Позов ОСОБА_1 виник з приводу нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та будинку і земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

Об`єкти нерухомого майна, з приводу яких виник спір між сторонами, знаходяться у Київському та Суворовському районах міста Одеса.

Частиною першою статті 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

До позовної заяви ОСОБА_1 не додано доказів оцінки спірного майна, що позбавляє суд можливості встановити вартість якого з об`єктів нерухомого майна є найвищою на час звернення до суду.

З метою визначення територіальної юрисдикції (підсудності) цивільної справи за позовом ОСОБА_1 позивачу необхідно додати по позовної заяви актуальну оцінку об`єктів нерухомого майна, з приводу яких між ним та відповідачем ОСОБА_2 виник спір.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , на Ѕ частину будинку АДРЕСА_2 , Ѕ частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 , площею 0,0188 га (кадастровий номер: 511036900:46:002:0039).

За приписами пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна.

Утім, позивач ціну позову не зазначає.

Відбиття в позовній заяві ціни позову має значення в першу чергу для захисту прав самого позивача, так як обумовлює розмір сплати державного мита, розподіл судових витрат між сторонами і навіть впливає на можливість порушення судової діяльності на захист права.

Від визначеної ціни позову залежить і розмір судового збору.

В ході вирішення питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. При цьому, під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Отже, у цій цивільній справі повторно постає питання щодо витребування від позивача актуальної оцінки спірних об`єктів нерухомості, з метою визначення ціни позову та суми судового збору, який підлягає сплаті позивачем.

За правилами частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами майнового характеру.

До позовної заяви ОСОБА_1 доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 768,40 грн., Така сума дорівнює 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Однак не зрозуміло, з якої ціни позову позивач виходив.

За положеннями частини першої цієї статті судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік», у частині першій статті 7, встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць - 1921 грн.

Ставка судового збору за вимогу майнового характеру, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, позивач ОСОБА_1 повинен визначити ціну позову та сплати 1 відсоток ціни позову за відрахуванням вже сплаченої суми судового збору в розмірі 768,40 грн.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позовна заява ОСОБА_1 такого розрахунку не містить, у звязку із чим позивачу роз`яснюється, що за положеннями статей 133, 134 ЦПК України судові витрати складаються не тільки з судового збору, а й з витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати:

на професійну правничу допомогу;

пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Позивачу слід взяти до уваги, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

На виконання вимог п. 6, п. 7. п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачу необхідно в позовній заяві зазначити:

чи вживалися позивачем заходи досудового врегулювання спору;

чи здійснювалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви;

надати підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом.

За приписами п. 4, п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Звертається увага, що в тексті позовної заяви ОСОБА_1 позивач зазначає: «З моменту припинення шлюбних відносин позивач оселився в спірній квартирі, Відповідач залишилась в спірному будинку. За таких обставин позивач не заперечує про виділу ОСОБА_3 у власність спірного будинку з земельною ділянкою та просить визнати за ним право власності на квартиру».

Суддя зазначає, що зміст цього твердження суперечить змісту позовних вимог, у зв`язку із чим пропонує позивачу усунути виявлені неузгодження шляхом уточнення позовної заяви.

Позивачем також не повністю виконані вимоги пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України в частині зобов`язання зазначити у позовній заяві докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Так, позивач не зазначає, якими доказами має намір підтверджувати обставини, на які посилається особисто у позовній заяві та до яких відносяться:

-працевлаштованість позивача за час існування сімейних відносин з відповідачем;

-придбання спірного майна за спільні кошти сторін;

-«оселення» позивача в спірній квартирі з моменту припинення шлюбних відносин;

-проживання відповідача в спірному будинку після припинення шлюбних відносин.

За правилами частин другої та восьмої статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У разі неможливості одержати докази самостійно позивач повинен до позовної заяви додати клопотання про їх витребування, що передбачено частиною третьою статті 177 ЦПК України та у відповідності до пункту 7 частини третьої статті 175 ЦПК України повідомити про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви.

Позивачу роз`яснюється, що згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України клопотання про витребування доказів повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Щодо вже доданих до позовної заяви доказів, то зауважується, що позивач додав до позовної заяви договір дарування від 24.04.2008 року, свідоцтво про право власності на житловий будинок від 24.04.2008 року, державний акт на право власності на земельну ділянку від 28.10.2009 року, як на підтвердження права власності відповідача ОСОБА_2 на спірне майно. Однак надані докази датовані 2008 та 2009 роками. Позивачу необхідно підтвердити підстави та особу, якій на цей час належить право власності на спірні об`єкти (витяг з реєстру нерухомого майна, тощо).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» ).

Враховуючи виявлені недоліки при оформлені позовної заяви ОСОБА_1 , на виконання вимог національного законодавства, а саме - частини першої статті 185 ЦПК України, суддею постановляється ухвала про залишення позовної заяви без руху та позивачеві встановлюється строк усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185, ч. 2 ст. 261, ст. ст. 272, 353-355 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ) про поділ майна подружжя - залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня одержання копії цієї ухвали на усунення недоліків позовної заяви відповідно до мотивувальної частини цієї ухвали.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою до суду, роз`яснивши, що у випадку виконання ухвали та усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона буде вважатись поданою у день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява буде вважатися не поданою і повернута позивачеві разом із доданими до неї матеріалами, що не позбавить позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Літвінова І. А.