Ухвала

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 205/7623/16

провадження № 61-5145ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення частки із майна, що є у спільній власності та усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2019 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_2 в натурі Ѕ частину домоволодіння № 5 з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1, загальною вартістю 298 197,50 грн, що становить 46/100 частин вказаного домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами: а саме квартира № 1 загальною площею 30,8 кв. м у житловому будинку літ. А-1 на першому поверсі, що складається з житлових приміщень 1-3, 1-4, 1-5, а також надвірні будівлі та споруди: Б, В, Ж, Д, згідно варіанту № 2 (додатки № № 5, 6) висновку будівельно-технічної експертизи від 02 листопада 2017 року № 2002/2003-17.

Виділено ОСОБА_1 в натурі Ѕ частину домоволодіння № 5 з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1, загальною вартістю 355 282,50 грн, що становить 54/100 частин вказаного домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами: а саме квартира № 2 загальною площею 30,8 кв. м у житловому будинку літ. А1-1 на першому поверсі, що складається з житлових приміщень 1-1, 1-2х, 1-7х, 1-7хх, а також надвірні будівлі та споруди: № 1, № 4, № 5 згідно варіанту № 2 зазначеного висновку судового експерта.

Залишено у спільному користуванні сторін надвірні будівлі та споруди, що розташовані по АДРЕСА_1, а саме: споруда № 2, споруда № 3, споруда № І, споруда № ІІ та забезпечено доступ один одного до відповідних інженерних комунікацій з метою виконання робіт по обладнанню мереж і пунктів обліку електропостачання, газопостачання, водопостачання, інженерних та технічних переобладнань для кожного з співвласників окремо згідно варіанту № 2 зазначеного висновку судового експерта відповідно з технічними умовами та відповідно до проектів та дозвільної документації, що має бути розроблений уповноваженими установами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 28 542,50 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

06 березня 2019 року (відповідно до поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 направив касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

Зміст та прохальна частина касаційної скарги свідчить про те, що ОСОБА_1 оскаржує в касаційному порядку рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2019 року. Однак заявник не зазначає дату ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно уточнити зміст та прохальну частину касаційної скарги, зазначивши судові рішення, які оскаржуються.

У касаційній скарзі порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська та постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень текст оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2019 року надіслано судом до Реєстру - 14 лютого 2019 року, зареєстровано - 15 лютого 2019 року та оприлюднено - 18 лютого 2019 року.

Таким чином, строк касаційного оскарження починається із дня проголошення оскаржуваної постанови апеляційного суду - 29 січня 2018 року, а останнім днем такого строку є 28 лютого 2019 року.

У частині другій статті 390 ЦПК України зазначено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої зазначеної статті ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Як на причини пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилався на те, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду отримано ним лише 20 лютого 2019 року.

Проте наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, оскільки ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження зазначених в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження обставин про дату отримання ним копії оскаржуваного рішення або доказів того, що постанову суду апеляційної інстанції не було отримано вчасно внаслідок порушення судом порядку вручення копії судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати відповідні докази на підтвердження поважності таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У порушення вимог зазначеної норми Закону до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору.

Водночас у касаційній скарзі ОСОБА_1 порушив питання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги у зв'язку з тим, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження наведеного заявник надав копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 14 грудня 1998 року, в якому зазначено, що пред'явник цього посвідчення має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в першу чергу пов'язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв'язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

З огляду на положення наведеної норми Закону, а також те, що заявником надано докази, що підтверджують його статус як учасника бойових дій, наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати наведеніОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2019 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення частки із майна, що є у спільній власності та усунення перешкод у користуванні майном залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати тридцяти днів з дня вручення цієї ухвали - длянадання відповідних доказів причин пропуску на касаційне оскарження та десяти днів з дня вручення цієї ухвали - для усунення інших недоліків касаційної скарги.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько