Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява позовом ОСОБА_1 до Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом.

Позивач в позові посилається на те, що01 квітня 2018 року померла його мати ОСОБА_2. Після її смерті залишилася спадщина, що складається з земельної ділянки площею 8,890 га, (кадастровий номер :01:002:0054), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що належала їй відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 093014 від 27 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 4128.

За життя вона залишила заповіт від 22 липня 2004 року, посвідчений секретарем виконкому Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 77, в якому вказала позивача її єдиною спадкоємицею. Але отримати свідоцтво про право на спадщину вона не має можливості, так як втрачений оригінал державного акта на право приватної власності на земельну ділянку.

Відповідно до п.3 ст. 1268 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину, оскільки до дня смерті доглядала матір та проживала з нею в с. Марївка, вул. Весняна, 4 Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом.

Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надано заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі.

Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

В заповіті від 22 липня 2004 року, посвідченому секретарем виконкому Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та внесеного в реєстр за № 77, ОСОБА_2 вказала позивача, як спадкоємиць всього її майна (а. с. 10).

ОСОБА_2 померла 01 квітня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-КИ № 789023, актовий запис № 03 (а. с. 12).

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач є такою, що прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом не нею по вул. Весняна, 4 в с. Марївка Магдалинівського району Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с. 16, 17).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27 березня 2018 року, земельна ділянка площею 8,890 га, (кадастровий номер :01:002:0054), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщена на території Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 093014 від 27 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 4128належала ОСОБА_2 (а. с. 11).

Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем по заповіту, який залишила померла ОСОБА_2, прийняла спадщину, має право на спадкування. Виходячи з наведеного суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12,13,81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 1233-1235 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, після ОСОБА_2, померлої 01 квітня 2018 року, по праву спадкування за заповітом право власності на:

-земельну ділянку площею 8,890 га, (кадастровий номер :01:002:0054) призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену на території Марївської сільської ради, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ- ДП № 093014 від 27 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 4128.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук