Ухвала

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 640/13144/16-ц

провадження № 61-14656св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2017 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Овсяннікової А. І., Коваленко І. П.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Кобелєвої А. М., третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект»), про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису.

В обґрунтування позову вказувала, що між нею та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк) було укладено договір іпотеки нерухомого майна від 02 квітня 2008 року, у відповідності до умов якого вона передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Цей договір укладено з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0, укладеним 02 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк».

В подальшому, 11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, згідно з яким банк відступив товариству свої права вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 02 квітня 2008 року № 0.

У зв`язку із підписанням вказаної угоди ТОВ «Кей-Колект» також набуло статусу нового іпотекодержателя за договором іпотеки від 02 квітня 2008 року.

Із надісланої на ім`я її чоловіка ОСОБА_2 інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що ТОВ «Кей-Колект» звернулось до приватного нотаріуса Кобелєвої А. М., рішенням якої від 02 лютого 2016 року було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект».

Позивач зазначала про відсутність підстав для реєстрації права власності на належну їй квартиру за іншою особою. Так, всупереч положенням Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на момент укладення договору) та умовам самого іпотечного договору, між нею та іпотекодержателем договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався, та про намір укладення такого договору ТОВ «Кей-Колект» до неї не зверталось.

Вказувала на порушення нотаріусом при здійсненні такої реєстрації приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Крім цього, також посилалась на приписи Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким визначено випадки, за яких не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

ОСОБА_1 також звертала увагу, що при прийнятті оскаржуваного рішення нотаріус не врахував, що право користування зазначеною квартирою також належить її малолітнім онукам, а тому перед вчиненням правочину щодо реєстрації права власності на таку квартиру за ТОВ «Кей-Колект» необхідним є отримання відповідного дозволу органу опіки та піклування.

Наведеним обґрунтовувала протиправність дій нотаріуса та наявність підстав для скасування його рішення від 02 лютого 2016 року про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Крім цього, просила суд надати дозвіл та уповноважити будь-якого нотаріуса (державного реєстратора) скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на цю квартиру.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 березня 2017 року у складі судді Бородіної Н. М. позовні вимоги задоволено частково. Скасовано рішення приватного нотаріуса Кобелєвої А. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 лютого 2016 року, індексний № 28037062, про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Кей-Колект». У решті позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що способи звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання визначено умовами договору іпотеки, всупереч яким, а також положенню частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку», окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя сторони іпотечного договору не укладали. Разом із цим, при здійсненні державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект» відповідач не врахував, що іпотечна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання майнового поручителя та її загальна площа не перевищує 140 кв. м.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2017 року рішення місцевого суду скасовано. Провадження у справі закрито.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позови про оскарження дій або бездіяльності нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно належать до адміністративної юрисдикції. Так, здійснюючи функції державного реєстратора, нотаріус виконує владні повноваження, делеговані йому державою у цій частині.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на розгляд до апеляційного суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що питання підвідомчості вказаної справи було предметом дослідження у суді першої інстанції, під час судового засідання було оглянуто ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року про закриття провадження у справі за аналогічним позовом з мотивів її непідсудності адміністративному суду.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що закриваючи провадження у справі, Харківський оружний адміністративний суд посилався на постанову Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі № 826/4858/15, у якій було встановлено, що у справі спірні правовідносини пов`язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватись судами за правилами ЦПК України.

Заявник вказує, що існування двох протилежних за змістом судових рішень (ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року та оскаржуваної ухвали Апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2017 року), зі змісту яких вбачається, що ця справа не підлягає розгляду ані в порядку цивільного судочинства, ані в порядку адміністративного судочинства, позбавило її права на доступ до правосуддя, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року дану цивільну справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» у цій справі призначено повторний автоматизований розподіл.

11 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилами частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Частиною першою статті 404 ЦПК України визначено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Таким чином, оскільки у цій справі оскаржується ухвала суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі з підстав порушення апеляційним судом правил предметної юрисдикції, а доводи заявника відповідно до статті 403 ЦПК України є безумовною підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2017 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. С. Висоцька А. І. Грушицький І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська