Дата документу 01.04.2019 Справа № 320/1650/17-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/1650/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Купавська Н. М. Провадження № 22-ц/807/1151/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми,-

В С Т А Н О В И В:

Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької областізвернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми.

В обґрунтування позову зазначило, що відповідач є особою, яка переміщена з тимчасово окупованої території України і на даний час проживає в м. Мелітополі та знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області з 10.03.2015. Згідно заяви ОСОБА_2 йому була призначена та виплачувалась адресна щомісячна допомога як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг. При написанні заяви відповідач повідомляв про відсутність будь-яких змін, які могли б вплинути на виплату допомоги, та зобов'язався повідомити управління про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. В результаті проведеної перевірки було встановлено, що відповідач на час продовження виплати грошової допомоги з 09.05.2015 не повідомив про депозитний рахунок у сумі 501,93 євро та при продовженні виплати грошової допомоги з 19.06.2015 мав депозитний рахунок у розмірі 604,50 євро, що призвело до надмірної виплати державних коштів у вигляді допомоги на загальну суму 6473 грн. 16 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача суму надміру виплачених бюджетних коштів у розмірі 6473 грн. 16 коп.,

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 рокупозов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 6 473 грн. 16 коп., перерахувавши вказану суму в ГУДКУ у Запорізькій області, одержувач: Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, МФО 820172, , р/р 2479.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі

1600 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість у зв»язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що в матеріалах справи від- сутні будь-які докази того, що ОСОБА_2 на момент подачі заяви про призначення грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі мав на рахунку в банківській установі депозит, який перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановлений для працездатних осіб, а під час виплати допомоги сума депозиту не у всіх місяцях перевищувала цей розмір.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що судом були правильно дослідженні всі доводи відповідача як заперечення на позовну заяву, та суд дав їм належну оцінку, тому дійшов обґрунтованого висновку про правомірність позовних вимог. Наразі підстав для скасування рішення не мається.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до п. 2 ч. 6 статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою з м. Донецька та з 19.12.2014 перебував на обліку в Святошинському районному м. Києва Управлінні праці та соціального захисту населення та отримував допомогу на проживання /а.с. 16/.

Рішенням Святошинського районного УПСЗН про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 19.12.2014 ОСОБА_2 призначено допомогу в розмірі 442 грн. терміном з 09.12.2014 по 18.02.2015, з 19.02.2015 по 18.04.2015 у розмірі 221,0грн. /а.с. 16-зворот/. Відповідно до довідки атестату від 24.03.2015 грошова допомога була виплачена по 31.03.2015 /а.с. 15/.

У зв'язку з переїздом до м. Мелітополя 17.04.2015 відповідач звернувся до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг /а.с. 14/.

Рішенням Мелітопольського УПЗСН від 21.04.2015 виплата грошової допомоги була продовжена з 01.04.2015 по 18.04.2015 у розмірі 221,0 грн., оскільки по вказану дату йому була призначена допомога Святошинським районним УПСЗН. Рішеннями від 18.06.2015 та 26.06.2015 призначено допомогу з 09.05.2015 по 18.06.2015 в сумі 884 грн. та з 19.06.2015 по 18.12.2015 в сумі 884 грн. відповідно /а.с.12 зворот, 13/.

Наказом начальника Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 09.09.2016 № 442-Р «Про повернення коштів» вирішено стягнути суму переплати допомоги переміщеним особам на проживання в розмірі 6473,16 грн. з ОСОБА_2 /а.с. 4/.

Підставою для видання вказаного наказу став встановлений факт того, що під час отримування допомоги у відповідача був наявний депозитний вклад, розмір якого перевищував 10-кратний розмір прожиткового мінімуму.

Сума допомоги, яка підлягає стягненню, розрахована за період: травень 2015 (23 дні) по 18.12.2015 (включно), тобто за період, на який була призначена та фактично виплачена допомога /а.с. 4/.

Не погодившись з даним наказом, відповідач оскаржив його в судовому порядку, але судом відмовлено у задоволенні позовних вимог відповідача, та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду рішення суду першої інстанції залишено без змін /а.с. 36-38/.

Призначення щомісячної адресної допомоги переміщеним особам визначається «Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 505 (надалі Порядок № 505).

Згідно із п. 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти в сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Як встановлено судом під час розгляду справи, станом на час призначення та отримання допомоги ОСОБА_2 мав депозитні вклади у банківській установі в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановлений для працездатних осіб.

Так, згідно проведеної Держфінінспекцією в Запорізькій області ревізії було встановлено, що у відповідача ОСОБА_2 наявні в установі банку депозитні рахунки. В своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 підтвердив наявність у нього договору строкового банківського вкладу (депозит) НОМЕР_1 від 29.04.2015 строком на 30 днів в сумі 501,93 Євро та строкового банківського вкладу (депозит) НОМЕР_2 строком на 30 днів в сумі 604,50 Євро, які було відкрито в ПАТ «ПУМБ» /а.с. 11/.

Але при зверненні ОСОБА_2 до позивача із заявою від 17.04.2015 про призначення допомоги він був повідомлений про обставини, за наявності яких допомога не надається, зокрема, у разі наявності на депозитному рахунку коштів у розмірі, що перевищують 10-кратниий розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб /а.с. 14/.

Натомість, 29.04.2015 відповідач вніс на депозитний рахунок 501,93 Євро, який відкрито в ПАТ «ПУМБ» строком на 30 днів, тобто до 29.05.2015, і вказані кошти на час внесення на депозит перевищували 10-кратниий розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (курс НБУ на 29.04.2015: 100 Євро 2432,6131 грн.; 501,93 Євро х 2432,6131грн.:100 = 12 210,01грн.).

Станом на 29.04.2015 за офіційним курсом НБУ (100 Євро - 2432,6131 грн.) у гривневому еквіваленті вказана сума депозиту складала 12 210,01 грн.

Крім того, 29.05.2015 відповідач вніс на депозитний рахунок 604,50 Євро, який від-

крито в ПАТ «ПУМБ» строком на 29 днів, тобто до 27.06.2015, і вказані кошти на час внесення на депозит перевищували 10-кратниий розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (курс НБУ на 29.05.2015: 100 Євро 2348,8121 грн.;

604,50 Євро х 2348,8121 грн. : 100 = 14198,57 грн.).

Станом на 19.06.2015 за офіційним курсом НБУ (100 Євро -2432,3767грн) у гривневому еквіваленті вказана сума депозиту складала 14 703,72грн.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 29.04.2015 та 29.05.2015 був встановлений у розмірі 1 218,0грн. (Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» N 80-VIII, 28.12.2014).

Отже, грошові кошти, які знаходилися на депозитному рахунку позивача станом на час отримання відповідачем допомоги як внутрішньо переміщеною особою від УПСЗН, перевищували 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Встановивши всі вище перелічені обставини, суд першої інстанції вважав обґрунтованими позовні вимог Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради та задовольнив позов в повному обсязі.

В скарзі ОСОБА_2, насамперед, посилається на те, що судом допущено чисельні порушення норм процесуального права, зокрема, судом не було надіслано йому копії ухвали про відкриття провадження у справі від 28.03.2018р.; судом прийнято до розгляду позовну заяву, у якій не зазначено у додатку найменування долучених документів, що є порушення вимог ст.ст. 175, 185 ЦПК України; судом йому не надано можливості ознайомитись із оригіналом доказу, який підтверджував перевищення депозитом суми 12 180 грн.; позивачем не надано доказів дати початку дії депозиту.

Частиною 3 статті 376 ЦПК України визначені випадки таких порушень норм процесуального права, які є обов»язковими підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Але, як вбачається з їх переліку, зазначеному у вказаній нормі процесуального закону, указані апелянтом порушення не відносяться до таких, що є обов»язковими підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Всі решта порушень норм процесуального права у відповідності до вимог ч. 2 статті 376 ЦПК України можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, якщо це призвело до її неправильного вирішення.

Отже, зважаючи на те, що вказані позивачем порушення норм процесуального права не є обов»язковими підставами для скасування рішення, то їх дотримання судом слід перевіряти у взаємозв»язку із правильністю вирішення спору по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що саме у дні звернення з заявами 17.04.2015р., 09.05.2015р., 12.05.2015р. в нього не було потреби повідомляти про наявність депозиту, оскільки тільки з 30.04.2015 почали нараховуватися відсотки по депозиту.

Проте, колегія виходить із наступного.

Рішенням Мелітопольського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2017р., залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного суду Запорізької області від 05 березня 2018р., визнано правомірним прийняття наказу УПСЗН Мелітопольської міської ради № 442-Р від 09.09.2016р. «Про повернення коштів», яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 суму переплати допомоги переміщеній особі у розмірі 6473,16 грн.

Отже, вказаний наказ є чинним та має виконуватись.

При розгляді вказаної справи № 320/7064/16-а в порядку адміністративного судочин-

ства між тими ж самими сторонами, судами майже всі зазначені в апеляційній скарзі дово-

ди вже досліджувались та визнані необґрунтованими, що звільняє сторони від доказування тих самих обставин, які вже встановлені набравшими законної сили рішеннями судів у спорі між тими самими сторонами, що унормовано ч. 4 статті 82 ЦПК України.

В ході апеляційного розгляду скарги ОСОБА_2 встановлено, що повідомляти про всі наявні доходи, рахунки у банках та придбане майно особа, яка звертається до УПСЗН, має не тільки на дату подання відповідної заяви про нарахування їй відповідної цільової допомоги, але і протягом всього часу, на який її призначено, оскільки ці обставини впливають на наявність у неї права на отримання такої допомоги за рахунок державного бюджету.

Всім особам, яким призначено відповідний вид допомоги органом соціального захисту, повідомляється про необхідність надавати відомості у випадку зміни їх матеріального стану.

Таку процедуру було дотримано і відносно ОСОБА_2, який підписав про те, що йому роз»яснено, що в разі зміни обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, він має протягом трьох днів з дня настання таких обставин повідомити про них, а сума надміру виплаченої грошової допомоги повертається на вимогу уповноваженого органу ( а.с. 16-зворот).

Таким чином, на отримувача соціальної грошової допомоги покладено обов»язок сповіщати про всі зміни у матеріальному стані, що прямо впливає на його право на виплату такої допомоги.

Про неможливість призначення грошової допомоги в разі наявності у заявника або членів його сім»ї депозиту у сумі, що перевищує 10-кратиний розмір прожиткового мінімуму, безпосередньо зазначено у типовій формі заяви, яку заповнює особисто кожен заявник, зокрема, такі заяви заповнювались ОСОБА_2 ( а.с. 12, 14, 16).

Тому відповідач з огляду на проінформованість про ці підстави для припинення виплат та повернення отриманої грошової допомоги у разі їх неповідомлення, мав або утриматись від відкриття депозиту на час отримання допомоги, або покласти грошові кошти у меншій сумі, яка б не перевищувала граничний розмір, або ретельно слідкувати за курсом іноземної валюти до гривні та у випадку перевищення 10-кратного розміру прожиткового мінімуму надавати таку інформацію органу соціального захисту.

Підставою для повернення виплачених коштів є не тільки факт наявності обставин для цього під час подання заяви, але і факт виникнення цих обставин після призначення грошової допомоги та у період її отримання.

Отже, відповідачем у цій справі не виконано свого обов»язку щодо повідомлення про те, що його депозит у гривневому еквіваленті перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, що є обґрунтованою підставою для повернення всього розміру отриманої грошової допомоги.

Відповідач в скарзі наголошує на тому, що судом взято до уваги сумнівні докази щодо наявних у нього коштів на депозитах, посилаючись на документ на а.с. 10.

Проте за матеріалам справи вбачається, що цей документ був отриманий Державною фіскальною службою України в Запорізькій області від Міністерства фінансів України в ході проведення перевірки з 29.06.2016р. по 20.09.2016р. окремих питань фінансово-господарської діяльності в УПСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області за період з 01.01.2014р. по 01.07.2016р. ( а.с. 5-11).

Вказаний документ є по суті довідкою щодо переведення валютного депозиту ОСОБА_2 у гривневий еквівалент протягом періоду з 29.04.2015р. по 26.06.2015р., за якою саме встановлено, що увесь цей період депозитні кошти перевищували 10-кратний розмір прожиткового мінімуму.

Відтак, ця довідка отримана УПСЗН разом з актом перевірки, тобто офіційним шляхом, та достеменно підтверджує встановлений в ній факт, а також спростовує твердження відповідача про відсутність доказів перевищення його депозитними коштами вказаного граничного розміру, що діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Посилання відповідача на те, що допомога за положеннями ст. 1215 ЦК України не може бути витребувана від нього, оскільки виплачена органом соціального захисту добровільно, без рахункової помилки та за відсутності в його діях ознак недобросовісності, є неспроможними, оскільки, як вже зазначено вище, саме на відповідача покладався обов»язок надавати достовірну інформацію позивачу та сповіщати про обставини, які впливають на його право щодо отримання допомоги, які ним виконані не були.

Доводи про неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме, незастосування до спірних правовідносин абз. 2 п. 6 Порядку у зміненій постановою КМУ № 689 від 13.09.2017р. редакції, якою змінено граничний розмір коштів на депозитному рахунку до 25-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, перевищення якого позбавляє права на отримання соціальної допомоги, є необгрунтованими з огляду на таке.

Так, спірні правовідносини виникли між сторонами у періоді з травня 2015р. по січень 2016р., та припинились шляхом проведення виплат відповідачу.

А змінена редакція п. 6 Порядку набрала чинності з 16.09.2017р. та поширюється лише на ті правовідносини, які виникають після цієї дати, або тривають. Тому суд обґрунтовано визнав, що на спірні правовідносини у цій справі вимоги зміненої редакції п. 6 Порядку не поширюються.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 01 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: