КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 2-1024/2008

Апеляційне провадження 22-ц/824/11540/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Дулицька сільська рада Сквирського району Київської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 21 жовтня 2008 року, ухвалене під головуванням судді Машкіної В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2008 рокуОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області, в якому просила встановити факт, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт, що вона прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном; визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок; майновий пай у пайовому фонді КСП «Щедрий колос» в с. Безпечна розміром 7 197,91 грн; земельну ділянку площею 2,9 га, яка перебуває у колективній власності КСП «Щедрий колос» в с. Дулицьке вартістю 34 630 грн; грошовий вклад з усіма видами компенсацій та нарахуваннями на рахунку № НОМЕР_1 у філії Фастівського відділення № 2877/059 Ощадного банку України.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, земельної ділянки, майнового паю, грошового владу. Вона прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном матері, доглядає за будинком, проводить поточний ремонт, сплачує комунальні послуги, володіє земельною ділянкою, майновим паєм, ощадною книжкою.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 21.10.2008 позов задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами; на земельну ділянку площею 2,9 га, розташовану та території Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0216691 , виданий 20.12.1996 Сквирською РДА Київської області; на майновий пай розміром 7 197,91 грн посвідчений свідоцтвом про право на майновий пай № 133 від 08.01.2000; на грошовий вклад з усіма видами компенсацій та нарахуваннями на рахунку № НОМЕР_1 у філії Фастівського відділення № 2877/059 Ощадного банку України.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не звернув уваги на те, що позивачка не надала доказів вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. Позивач не могла користуватися земельною ділянкою, оскільки вона не була виділена в натурі, не мала межових знаків та кадастрового номеру. Майно з пайового фонду КСП також не виділялося спадкодавцю в натурі, а свідоцтво було видане лише для участі в розподільчих зборах про проведенні реорганізації КСП і не являється правовстановлюючим документом щодо права власності на майновий пай. У справі також відсутні докази звернення позивачки у нотаріальну контору для оформлення спадщини, та суд не встановив коло спадкоємців. Зазначає також, що судом неправильно застосовано положення ст. 529 та 561 ЦК УРСР.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не є перешкодою для вирішення спору судом, про що роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7. ОСОБА_2 , який вважає себе спадкоємцем першої черги протягом 6 місяців не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття ним спадщини, а тому оскаржуваним рішенням його права та інтереси не порушені і він не вправі оскаржувати дане рішення суду.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та її представник просили закрити апеляційне провадження, оскільки права та інтереси апелянта не порушені.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апелянт стверджує, що оскаржуваним рішенням порушено його право на спадкування після смерті матері, оскільки за рішенням суду право власності на все спадкове майно визнано за позивачкою.

За матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У визначений законом шестимісячний строк жоден із спадкоємців не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Лише у жовтні 2008 року (майже через шість років) ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом та просила визнати за нею право власності на спадкове майно посилаючись на те, що вона прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном.

Апелянт у апеляційній скарзі також стверджує, що прийняв спадщину після смерті матері шляхом вступу у володіння спадковим майном, оскільки проживав разом з матір`ю в одному будинку, вів з нею спільне господарство, а після її смерті продовжував проживати в цьому ж будинку та утримувати в належному стані майно.

Проте, такі доводи апелянта при розгляді апеляційної скарги не підтвердилися.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вказав, що будь - яких доказів про те, що він проживав з матір`ю на час її смерті та після її смерті прийняв спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном (користувався житловим будинком чи земельними ділянками, сплачував податки, проводив поточний ремонт тощо) він не має. ОСОБА_2 також підтвердив, що працюючи у ТОВ «Урожай» приїздив до місця роботи з с. Буки, де проживав разом з батьками дружини.

У апеляційній скарзі апелянт просив викликати свідка ОСОБА_4 , проте при розгляді справи таке клопотання не заявив та не вказав які обставини може підтвердити свідок. У апеляційній скарзі лише зазначено, що ОСОБА_4 є його братом та що його права також порушені.

За відсутності будь - яких доказів про те, ОСОБА_2 вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадкового майна після смерті матері не можна погодитися з доводами апелянта про те, що його права як спадкоємця порушені оскаржуваним рішенням.

Якщо особа у встановлений законом строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, не вчинила дій, які б свідчили про прийняття спадщини шляхом вступу у володіння спадковим майном, не зверталася до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини (ст. 550 ЦК в редакції 1963 року) вона вважається такою, що не прийняла спадщину.

За ст. 555 ЦК в редакції 1963 року якщо жоден із спадкоємців не вчинив зазначених дій щодо прийняття спадщини спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави.

ОСОБА_2 вказав, що вважає за необхідне, щоб спадкове майно, якщо його на теперішній час не можна поділити порівну на трьох спадкоємців, відійшло на користь держави.

Проте при даному судовому розгляді вирішується питання про те, чи порушені права чи інтереси апелянта оскаржуваним рішенням. ОСОБА_2 не наділений повноваженнями діяти від імені держави. До того ж апеляційна скарга містить посилання на порушення права апелянта, а не держави.

Апелянт, як і позивач є спадкоємцем першої черги. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має у встановлений законом строк вчинити дії, що свідчать про прийняття спадщини. Такі дії є однаковими, як при спадкуванні за законом, так і при спадкуванні за заповітом.

Відтак сама по собі наявність заповіту, без наявності доказів про те, що апелянт вчинив дії щодо прийняття спадщини не свідчить про те, що права чи інтереси його порушено оскаржуваним ріщенням.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

? Оскільки при судовому розгляді не підтвердилися доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваним рішенням права та інтереси ОСОБА_2 порушені, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 21 жовтня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст ухвали складено 29.10.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик