Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2019 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Руськополянської сільської ради Черкаського району, третя особа Черкаська районна державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, земельної ділянки, земельного паю та майнового сертифікату. 18.02.2014 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу по справі. 03.11.2016 позивач звернулась до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де їй стало відомо, що 17.04.2015 року ОСОБА_3 склала заповіт на ім`я ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. За своє життя ОСОБА_3 страждала на ряд тяжких захворювань та проходила курси лікування в стаціонарних відділеннях, витрати на її лікування завжди несла позивач та члени її родини. На час складання заповіту ОСОБА_3 мала віковий склероз, стан її здоров`я значно погіршився, вона потребувала стороннього догляду та допомоги, вона була схильна підпадати під вплив сторонніх осіб. Позивач вважає, що її сестра склала заповіт на користь ОСОБА_4 під впливом систематичного психологічного тиску з його боку, а тому в зв`язку з вищевикладеним позивач була змушена звернутися до судута просить суд визнати вказаний заповіт від 17.04.2015 року на користь ОСОБА_4 недійсним.

Відповідно до ухвали суду про відкриття провадження від 19.12.2017 року розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві та просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надійшла заява, в якій позовні вимоги визнали та не заперечують проти задоволення позову.

Від третьої особи - Черкаської районної державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла заява, в якій просять справу слухати без представника нотаріальної контори, у вирішенні справи поклалися на компетентність суду.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.08.2016 року, актовий запис №83, після смерті якої відкрилась спадщина, яку позивач має намір успадкувати.

Після смерті ОСОБА_3 , її рідна сестра, яка є позивачем по справі, 06 вересня 2016 року звернулась до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де їй стало відомо, що ОСОБА_3 17 квітня 2015 року склала заповіт на користь ОСОБА_4 , яким все свє майно заповіла останньому.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією нормою Кодексу визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу.

Згідно заповіту, складеного ОСОБА_3 18 лютого 2014 року та посвідченого державним секретарем виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області Нуянзіною Г.С., вона заповідала все своє майно ОСОБА_2 .

Як вбачається із заповіту, складеного ОСОБА_3 17 квітня 2015 року та посвідченого державним секретарем виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області Нуянзіною Г.С., вона заповідала все своє майно ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 23.09.2016 року, актовий запис №90.

В судовому засіданні встановлено, що спадкоємців, які могли би успадкувати майно померлої ОСОБА_3 , крім позивача немає.

Крім того, відповідно до положень ст.202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Відповідно до ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

У разі вчинення правочину під впливом насильства формування волі особи, яка вчиняє правочин, відбувається внаслідок втручання стороннього фактора - фізичного чи психічного тиску з боку контрагента або іншої особи з метою спонукання до вчинення тих дій, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань.

При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (ст. 231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обовязково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна (пункти 19, 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Отже, для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, що і має бути доведено позивачем.

Вбачається, що для визнання правочину недійсним позивач має довести наступні обставини: 1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

Для визнання правочину недійсним як такого, що вчинено під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного чи психологічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину. Під насильством слід розуміти заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Насильство породжує страх настання невигідних наслідків. На відміну від насильства, погроза полягає в здійсненні тільки психічного, але не фізичного впливу, і має місце при наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Погроза може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли з обставин, які мали місце на момент його вчинення, випливає, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам.

Тобто мається на увазі насильство не лише фізичне, а й психічний тиск (погрози, залякування, які породжують страх і який є мотивом вчинення правочину, тощо). Тиск необхідно оцінювати з точки зору особистості конкретної людини з урахуванням виду правочину.

На підтвердження своїх доводів щодо вчинення оспорюваного правочину під впливом насильства, сторона позивача посилається на покази свідків, яки пояснили наступне.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що ОСОБА_4 , який проживав в домоволодінні ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями та часто застосовував фізичну силу відносно останньої, забирав в неї пенсію та під впливом погроз примушував скласти заповіт на його користь.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили покази, надані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та додали, що ОСОБА_3 неодноразово залишала своє домоволодіння та була змушена проживати у своєї сестри, тому що ОСОБА_4 застосував відносно неї фізичну силу та їм відомо, що ОСОБА_3 складала заповіт на користь своєї сестри ОСОБА_2 , після чого ОСОБА_4 під впливом погроз змусив ОСОБА_3 скласти новий заповіт на його користь.

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення свідків, суд приходить до висновку, що заповіт ОСОБА_3 від 17 квітня 2015 року на користь ОСОБА_4 , який посвідчений державним секретарем виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області Нуянзіною Г. С ., був складений під випливом психологічного тиску ОСОБА_4 , який погрожував та залякував ОСОБА_3 , а відтак даний заповіт складений за відсутності волевиявлення заповідача, а тому є недійсним на підставі ч.1 ст.231 ЦК України, а тому, аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст.258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст.202, 231, 1247 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 від 17 квітня 2015 року, посвідченого секретарем Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. А. Смоляр