Провадження № 2/761/2875/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Макаренко І.О., при секретарі Савлук І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Гарника Олега Андрійовича про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що у провадженні Апеляційного суду Київської області перебувала справа №372/2028/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів дарування.

Представником ОСОБА_2 у справі був адвокат Гарник О.А. (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №000104, видане на підставі Рішення ради адвокатів м. Києва від 05 лютого 2018 року), що діє на підставі договору про надання правової допомоги №18/18 від 17 березня 2018 року, що був укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Гарник О.А., ордеру серії АА №132443 від 19 березня 2018 року.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 страждає на психічний розлад з 2012 року, який впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, разом з тим ОСОБА_2 та адвокат Гарник О.А., всупереч психічним розладам ОСОБА_2, уклали договір про надання правової допомоги.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати недійсним договір про надання правової допомоги №18/18 від 17 березня 2018 року укладений між адвокатом Гарник Олегом Андрійовичем, що діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №000104, видане на підставі Рішення Ради адвокатів міста Києва від 05 лютого 2018 року, і ОСОБА_2 та ордер серія АА №132443 від 19 березня 2018 року, що виданий ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги №18/18 від 17 березня 2018 року.

На адресу Шевченківського районного суду м. Києва від адвоката Гарник О.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що посилання позивача на те, що наявність у ОСОБА_2 психічного розладу, що встановлений висновком судово-психіатричної експертизи №5 від 09 лютого 2017 року, у момент укладення договору про надання правової допомоги 18/18 від 17 березня 2018 року є хибним, оскільки під час проведення судово-психіатричної експертизи в межах розгляду справи №372/2028/16-ц не ставилося питання про те, чи страждала ОСОБА_2 на психічний розлад при підписанні договору про надання правової допомоги №18/18 від 17 березня 2018 року. Окрім того оскаржуваний позивачем договір жодним чином не впливає на права та інтереси позивача та жодним чином не порушує права позивача.

На підставі викладеного у відзиві, відповідач Гарник О.А. просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Під час судового розгляду справи, на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання позивача у справі про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Однак, подане клопотання не підлягає до задоволення, у зв'язку з малозначністю даної справи.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між адвокатом Гарник Олегом Андрійовичем, що діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №000104, видане на підставі Рішення Ради адвокатів міста Києва від 05 лютого 2018 року, і ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги №18/18 від 17 березня 2018 року під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про визнання недійсними договорів дарування та визнання права власності на майно.

На підставі договору про надання правової допомоги №18/18 від 17 березня 2018 року ОСОБА_2 було видано ордер серія АА №132443 від 19 березня 2018 року для представництва її інтересів у Апеляційному суді Київської області.

В провадженні Апеляційного суду Київської області, а потім і в провадженні Київського апеляційного суду, перебувала цивільна справа №372/2028/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про визнання недійсними договорів дарування та визнання права власності на майно.

В межах розгляду даної цивільної справи призначалися судово-психіатричні експертизи.

Так, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 5 від 9 лютого 2017 року Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології, складеного на виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року про призначення судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_2 під час укладання оспорюваних правочинів 31 липня 2013 року виявляла ознаки тяжкого психічного розладу, що при співставленні з діагностичними стандартами та діючого в Україні Міжнародною класифікацією психічних і поведінкових розладів 10-го перегляду (МКХ-10) відповідає діагнозу: «Рекурентний депресивний розлад. Поточний депресивний епізод з психотичними симптомами» (F 33.3). За своїм психічним станом ОСОБА_2 під час підписання правочинів від 31 липня 2013 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_2 страждає на психічний розлад «Рекурентний депресивний розлад». ОСОБА_2 на момент підписання договорів дарування 31 липня 2013 року житлового будинку та земельної ділянки страждала на психічне захворювання «Рекурентний депресивний розлад. Поточний депресивний епізод з психотичними симптомами». ОСОБА_2 на момент підписання 31 липня 2013 року договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року, за клопотанням ОСОБА_1 було призначено повторну судово-психіатричну експертизу.

За результатом проведення зазначеної експертизи було складено висновок судово-психіатричного експерта № 681 від 18 жовтня 2018 року Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, згідно якого ОСОБА_2 станом 31 липня 2013 року страждала психічним розладом у вигляді Рекурентного депресивного розладу, поточний епізод важкий з психотичними симптомами (F 33.3). Рекурентний депресивний розлад, згідно з медичною документацією під експертної, був діагностований у неї у листопаді 2012 року. ОСОБА_2 за своїм психічним станом на момент укладення договорів дарування від 31 липня 2013 року не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Стаття 11 ЦК України визначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст.14 ЦК України).

Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч.4 ст.14 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 202 ЦК України).

Частина 1 статті 6 ЦК України передбачає, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 ЦК України).

У відповідності до положень статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).

Стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (в редакції чинній на час укладення договору) визначає, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Установчим З'їздом адвокатів України 17.11.2012 затверджені Правила адвокатської етики.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У відповідності до ч.1 статті 27 зазначеного Закону, Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

Згідно з частиною 3 статті 27 Закону, до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (ч.5 ст.27 Закону).

Стаття 598 ЦК України визначає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 651 ЦК України визначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. (ч.2 ст.651 ЦК України).

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3 ст.651 ЦК України).

Частина 2 статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Стаття 32 Правил адвокатської етики визначає, що в договорі про надання правової допомоги має бути передбачено право клієнта в будь-який час і з будь-яких причин (або без їх пояснення) розірвати договір з адвокатом в односторонньому порядку; в договорі можуть бути визначені умови виплати гонорару за таких обставин; Адвокат не має права вчиняти тиск на клієнта з метою перешкодити реалізації цього права; водночас адвокат, котрому став відомий намір клієнта розірвати договір з ним, повинен пояснити клієнту можливі наслідки цього для перспективи подальшого виконання його доручення, з'ясувати причини, що потягли ініціювання клієнтом розірвання договору, і якщо вони пов'язані з помилковим уявленням клієнта про хід захисту (представництва) його інтересів або обумовлені недоліками в захисті (представництві) клієнта адвокатом, які можуть бути усунені, - пояснити це клієнту і обговорити з ним можливість збереження договору, якщо це об'єктивно відповідає інтересам клієнта.

Як вбачається з матеріалів справи, при проведенні судової-психіатричної експертизи в межах розгляду цивільної справи №372/2028/16-ц експерту не ставилося питання чи могла ОСОБА_2 на момент підписання договору про надання правової допомоги №18/18 від 17 березня 2018 року усвідомлювати значення своїх дій, що унеможливлює суд встановити дійсні обставини при укладенні такого договору.

Відповідно аналізу вищевказаних правових норм, договір про надання правової допомоги може бути розірваний за ініціативою обох сторін договору або з ініціативи клієнта без пояснення будь-яких причин. Позивач у справі не є стороною укладеного договору про надання правової допомоги, а тому позбавлена можливості оспорювати дійсність такого договору.

Окрім того, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Гарник О.А. договір про надання правової допомоги не впливає на права та законні інтереси позивача у справі та жодним чином не порушує майнові чи немайнові права позивача.

Враховуючи викладені обставини справи правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Гарника Олега Андрійовича про визнання правочину недійсним відсутні.

Керуючись Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268 ЦПК України, , суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Гарника Олега Андрійовича про визнання правочину недійсним - відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ