Постанова
Іменем України

02 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 712/10074/16-ц
провадження № 61-35938св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:
позивач Департамент соціальної політики Черкаської міської ради,
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2017 року в складі судді Марцішевської О. М. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 21 березня 2017 року у складі колегії суддів: Карпенко О. В., Бабенка В. М., Нерушак Л. В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі заяв відповідача ОСОБА_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат та проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», ОСОБА_1 була призначена щомісячна адресна допомога.

Позивач вказує, що відповідач при заповненні заяв для призначення допомоги в графі відомостей щодо наявності у будь-кого з членів його сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення АТО, зазначив «ні».

Однак, як зазначає Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, під час проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, 23 травня 2016 року було виявлено, що заявнику ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 1/6 частина житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з тим, що відповідачу були надмірно виплачені грошові кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги за період з 01 липня 2015 року по 30 червня 2016 року, щодо повернення яких на користь позивача в добровільному порядку ОСОБА_1 не вжив будь-яких заходів, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на його користь надмірно виплачені кошти щомісячної адресної допомоги у загальному розмірі 15 869,23 грн та сплачений судовий збір.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 21 березня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради 15 869,23 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради судовий збір в сумі 1 378,00 грн.

Рішення місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що оскільки зібраними по справі доказами об`єктивно підтверджується той факт, що відповідачу ОСОБА_1 згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 травня 2016 року на праві приватної власності належить 1/6 частина житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , про що відповідач в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року не повідомив своєчасно Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, що, у свою чергу, призвело до безпідставної виплати на користь відповідача коштів щомісячної адресної допомоги за період з 01 липня 2015 року по 30 червня 2016 року у загальному розмірі 15 869,23 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог та зупинити виконання рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 712/10074/16-ц, витребувано її з Соснівського районного суду м. Черкаси та зупинено виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 21 березня 2017 року.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

10 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідач заявляв відвід головуючій у першій інстанції, який було відхилено, тому судове провадження є упередженим, необ`єктивним та несправедливим.

Відповідач зазначає, що набув право власності не на весь будинок, а лише на 1/6 його частину. Цей будинок 1969 року побудови та потребує капітального ремонту.

Вважає, що пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року передбачено повідомляти про наявність цілої величини житлового приміщення.

В касаційній скарзі відповідач зазначає, що розрахунок боргу проведений неправильно, оскільки розпочатий на три місяці раніше, ніж зареєстроване право відповідача на 1/6 частину житлового будинку.

Відповідач разом з дружиною чотири рази зверталися із відповідними заявами про надання допомоги, уповноважені працівники позивача протягом 21 дня перевіряли достовірність наданих даних. Їм було відомо про наявність у відповідача 1/6 частини житлового будинку, проте будь-яких претензій з цього приводу не пред`являли. Тому відповідач вважає, що переплата виникла завдяки службовій бездіяльності посадових осіб.

Відповідач вважає, що безпідставно набуті кошти не підлягають поверненню у зв`язку з відсутністю недобросовісності з його боку.

Доводи інших учасників справи

Позивач не надіслав заперечення (відзиву) на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що на підставі заяв ОСОБА_1 від 25 листопада 2014 року, 25 травня 2015 року, 25 листопада 2015 року, 25 травня 2016 року, який раніше був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в даний час зареєстрований при Черкаському військовому комісаріаті за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», йому призначалась щомісячна адресна допомога з 25 листопада 2014 року по 24 травня 2015 року, з 25 травня 2015 року по 24 листопада 2015 року, з 25 листопада 2015 року по 24 травня 2016 року, з 25 травня 2016 року по 24 листопада 2016 року.

При заповненні заяви від 25 листопада 2014 року для призначення допомоги ОСОБА_1 в графі щодо наявності у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, зазначив «ні».

Згідно наданих позивачем списків та відомості на виплату соціальної допомоги відповідачу виплачені наступні суми: у липні 2015 року 2 951,42 грн, серпні 2015 року 1 326,00 грн, вересні 2015 року 1 326,00 грн, жовтні 2015 року 1 326,00 грн, листопаді 2015 року 1 060,80 грн, грудні 2015 року 1 591,20 грн, січні 2016 року 1 326,00 грн, лютому 2016 року 1 326,00 грн, березні 2016 року 1 326,00 грн, квітні 2016 року 1 326,00 грн, травні 2016 року 983,81 грн, всього на суму 15 869,23 грн.

Під час проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 травня 2016 року виявлено, що 28 липня 2015 року на підставі рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року у справі № 708/598/15ц за ОСОБА_1 на праві власності зареєстрована 1/6 частина житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Підставою для перевірки стала службова записка начальника відділу державних соціальних інспекторів Шатайло Н. В. від 23 травня 2016 року про належність відповідачу житлового будинку. За наслідками перевірки складено акт від 13 червня 2016 року № 410 про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається для призначення соціальної допомоги.

16 червня 2016 року ОСОБА_1 було повідомлено про повернення надміру виплачених за період з 01 липня 2015 року по 30 червня 2016 року коштів у розмірі 15 869,23 грн в термін до 01 вересня 2016 року та попереджено про передачу справи до суду у разі неповернення переплаченої суми, однак до цього часу сума боргу не сплачена.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг»установлено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі Порядок № 505).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 505 для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік осіб, які переміщуються.

У даній заяві уповноважений представник сім`ї зазначає, зокрема, наявність у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Пунктом 6 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах інших ніж, тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

На підставі заяв ОСОБА_1 від 25 листопада 2014 року, 25 травня 2015 року, 25 листопада 2015 року та 25 травня 2016 року йому призначалась щомісячна адресна допомога.

При заповненні заяви від 25 листопада 2014 року для призначення допомоги ОСОБА_1 в графі щодо наявності у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, зазначив «ні», що відповідало дійсності (а.с. 6).

Наступні заяви про призначення допомоги від 25 травня 2015 року, 25 листопада 2015 року, 25 травня 2016 року викладені на інших бланках, в яких відсутня графа щодо наявності житла. Міститься лише запис про те, що змін, які впливають на призначення допомоги, не відбулося (а.с. 911).

Рішенням Чигиринського районного суду від 24 червня 2015 року у справі № 708/598/15-ц встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_3 , інші спадкоємці відсутні. Спадщина відкрилась на житловий будинок АДРЕСА_2 . Рішенням суду від 24 червня 2015 року за ОСОБА_3 визнано право на 2/3 вказаного будинку в порядку спадкування, за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку, щодо решти 1/6 частини будинку спадкові права не оформлені.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Під час проведеної позивачем перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 травня 2016 року було виявлено, що на праві власності за ОСОБА_1 28 липня 2015 року зареєстрована 1/6 частина житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 505 уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Зібраними по справі доказами підтверджується той факт, що за відповідачем ОСОБА_1 28 липня 2015 року зареєстроване право власності на 1/6 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Після виникнення у відповідача права власності на житло він не повідомив органи соціального захисту населення про виникнення обставини, що може вплинути на виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

При цьому Порядком № 505 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) не передбачалось особливих вимог щодо житлового приміщення, зокрема наявності у власності цілої частини нерухомості або розміру житлової площі.

Абзац 2 пункту 6 Порядку № 505 було викладено в новій редакції, згідно з якою грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2017 року № 370.

Участь головуючого в суді першої інстанції в розгляді інших справ за участі ОСОБА_1 не є підставою для скасування рішення суду, оскільки відсутні підстави вважати, що заявлений в суді першої інстанції відвід є обгрунтованим.

Разом з тим у пред`явленому до відповідача позові позивач посилається на норми цивільного права, що регулюють набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Вказаний висновок щодо застосування норми права викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

За таких обставин призначення та виплата щомісячної адресної допомоги здійснювались позивачем добровільно за відсутності рахункової помилки, а її виплаті не передували недобросовісні дії відповідача. Тому відсутні підстави для стягнення надміру сплачених сум допомоги.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій повно встановили фактичні обставини справи, проте неправильно застосували норму матеріального права.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи щодо відсутності недобросовісності з боку відповідача дають підстави для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частинами першою, третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суди не застосували закон, який підлягав застосуванню.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити, рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 21 березня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У позові Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В. С. Висоцька А. І. Грушицький І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська