Справа № 473/3088/13-ц
УХВАЛА

іменем України

"28" березня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.

За участю представника стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3

встановив

у березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність Головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3, в якій вказувала, що 02.08.2013 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист по справі №473/3088/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до його повноліття , але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.07.2013 р. Виконавчий лист було направлено на примусове виконання та відкрито виконавче провадження 11.10.2018 року.

Постановою Головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 від 13.11.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника було звернуто стягнення на заробітну плату боржника, тобто з 01.11.2018 р. щомісячно утримувати з заробітної плати боржника 50% з них 25% в рахунок погашення заборгованості по виплаті аліментів.

Проте державний виконавець не дотримався вимог ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до яких зазначено, про те, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

В зв'язку з цим ОСОБА_2 просила визнати дії Головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо не збільшення розміру відрахування з заробітної плати ОСОБА_4 та зобовязати Головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 збільшити розмір відрахування з заробітної плати ОСОБА_4 з 50% до 70%.

Ухвалою суду від 05 березня 2019 року скаргу було прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду.

Представник стягувача ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримала, вважала, що державний виконавець порушив вимоги закону України «Про виконавче провадження» щодо не збільшення розміру відрахування з заробітної плати ОСОБА_4

В судове засідання представник Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області не зявився, надав заяву, в якій просив розгляд скарги здійснювати без його участі та винести рішення по справі відповідно до діючого законодавства України.

Боржник ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, від нього на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідно до яких вважає звернення ОСОБА_2 зі скаргою передчасним, дії державного виконавця вчинені відповідно до закону та просив відмовити ОСОБА_2 в задоволенні скарги на дії державного виконавця в повному обсязі.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі боржника, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для її вирішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 02.08.2013 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист по справі №473/3088/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до його повноліття , але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.07.2013 р..

Виконавчий лист було направлено на примусове виконання та відкрито виконавче провадження 11 жовтня 2018 року за № 57411276.

Постановою Головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 від 13.11.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника було звернуто стягнення на заробітну плату боржника, тобто з 01.11.2018 р. щомісячно утримувати з заробітної плати боржника 50% з них 25% в рахунок погашення заборгованості по виплаті аліментів.

05 лютого 2019 року стягувач ОСОБА_2 звернулася до Головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу ДВС ГТ УЮ у Миколаївській області з заявою в якій вона просила збільшити розмір відрахувань із заробітної плати боржника ОСОБА_4 з 50% до 70%.

На що 13 лютого 2019 року вона отримала відповідь, якою державний виконавець повідомила, що відрахування з заробітної плати божника може проводитись лише у розмірі 50% від суми заробітку, що відповідає вимогам ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вказану відповідь стягувач вважає незаконною та такою, що порушує вимоги діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Зміст вказаної норми свідчить, що у виконавчому провадженні про стягнення аліментів встановлено верхній ценз розміру відсотку відрахувань - 70%, а відтак, дана норма не передбачає мінімальний розмір відрахувань від доходу боржника, а також, не встановлює обов'язок державного виконавця визначати відрахування саме у розмірі 70% від доходу.

Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а також обставини провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів на користь стягувача ОСОБА_2, зокрема обставини та підстави звернення стягнення на заробітну плату боржника 50% з них 25% в рахунок погашення заборгованості по виплаті аліментів, суд дійшов висновку, що рішенням Головного державного виконавця звернення стягнення на заробітну плату боржника в розмірі 50%, не були порушені вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки норма ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» не встановлює обов'язок державного виконавця визначати відрахування саме у розмірі 70% від доходу.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішення, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд звертає увагу, що за приписами ст. 447, ч. ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, при розгляді скарги на рішення, дії, бездіяльність виконавця суд може лише встановити факт порушення права особи та зобов'язати виконавця усунути виявлене порушення. Тобто, у суду відсутні повноваження щодо зобов'язання виконавця на вчинення конкретних дій.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність Головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 258-260, 268, 450, 451 ЦПК України, суд

постановив

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність Головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя : М.М. Ротар