Справа № 304/601/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 березня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Куштана Б.П. Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 серпня 2018 року (головуючий суддя Ганько І.І. ) у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,-

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 21420,21 грн., а також 1717,34 грн. інфляційних втрат та 444,47 грн. як 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовано тим, що упродовж липня 2015 року - квітня 2018 року споживачем ОСОБА_1 за адресою споживання: АДРЕСА_1 здійснювалося фактичне споживання природного газу, про що свідчить, зокрема, фінансовий стан споживача, копія відомостей по обходу населеного пункту, якими зафіксовано показник лічильника природного газу.

Відповідач не звертався до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявою про припинення подачі газу, фактично користувався послугами з газопостачання, визнаючи наявність правовідносин, а відтак і взаємних прав та обов'язків, що з них випливають. Такі дії відповідача свідчать про прийняття ним умов Договору про надання послуг з газопостачання, що повністю узгоджується з нормами ст. ст. 641 - 642 ЦК України.

Відповідач не сплачував вчасно вартість спожитого газу, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 10.05.2018 складає 21420,21 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, а відтак з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 1717,34 грн. та 3 % річних у сумі 444,47 грн.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 27.08.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» 20738 грн. 34 коп. заборгованості за спожитий природний газ; 1717 грн. 34 коп. інфляційних втрат та 444 грн. 47 коп. в якості відшкодування 3 % річних. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 681 грн. 87 коп. - відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та визнати незаконною відмову позивача укласти з відповідачем договір про реструктуризацію боргу з врахуванням того, що загальна сума усіх щомісячних платежів не повинна перевищувати 20% сукупного доходу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 звертався до позивача з метою укладення договору про реструктуризацію боргу, оскільки вважав, що для пенсіонерів сума усіх щомісячних платежів не має перевищувати 20% сукупного доходу; інфляційні втрати у розмірі 1717,34 грн. та 3 % річних у сумі 444,47 грн. є необґрунтовано нарахованими; ОСОБА_1 звертався до позивача з претензіями щодо надання неzкісних послуг, серед яких несвоєчасна повірка лічильника; 06.09.2017 між сторонами було укладено договір про реструктуризацію боргу на суму 9517,16 грн.; позивач зловживає монопольним становищем на ринку.

11 березня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

До доповнень до апеляційної скарги було додано їх копію, натомість доказів надсилання копій таких доповнень до апеляційної скарги позивачу надано не було. Відтак, апеляційний суд, відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦПК України, такі доповнення не враховує.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується повідомленням про врученням поштового відправлення (а.с.141). Відповідно до ч. 2 с 372 ЦПК України колегія суддів розглянула справу за відсутності апелянта.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов'язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Як передбачено ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» від 22.03.2017 на виконання ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що на території Закарпатської області постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу є ТОВ «Закарпатгаз збут».

Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 (далі - Правила) та п. 1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, що укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06.09.2017 позивач ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання № 3606 до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та, відповідно, являється споживачем ТОВ «Закарпатгаз Збут» за адресою: АДРЕСА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 6, 10).

Згідно з п. 2 Розділу ІІ Правил за договором постачання природного газу постачальник зобов'язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об'ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Правил, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згідно з п. 4 Розділу І Правил та п. 1.3 Типового договору № 2500, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача на приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання), є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам та заява-приєднання до умов договору опубліковані в газеті Закарпатської обласної ради і обласної державної адміністрації «Новини Закарпаття» № 144 (4461) від 22.12.2015, а також розміщено на офіційній веб-сторінці ТОВ «Закарпатгаз Збут» (а. с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав від постачальника ТОВ «Закарпатгаз Збут» природний газ у необхідних для нього об'ємах та взяв на себе зобов'язання своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Доказом того, що між позивачем та відповідачем наявні цивільно-правові відносини з надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також факт споживання ОСОБА_1 природного газу, є наявність у відповідача особового рахунку, фінансовий стан споживача, якими зафіксовано показник лічильника природного газу, відомостями по обходу населеного пункту Дубриничі, а також укладення 06.09.2017 на вимогу ОСОБА_1 Договору № 502 про погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання (а. с. 6, 14, 15, 72, 73).

Згідно вказаного Договору № 502 від 06.09.2017 боржник ОСОБА_1 визнав за собою заборгованість за спожиті послуги з газопостачання в сумі 9517,16 грн., а кредитор надав боржнику розстрочку у погашенні заборгованості строком на 4 місяці - до 31.01.2018. (а.с. 72-73).

ОСОБА_1 визнає ту обставину, що умови Договору № 502 від 06.09.2017 ним належним чином не виконано - за період . 01.09.2017 по 31.05.2018 відповідачем було сплачено 1800 грн. (а.с.64, 83, 88).

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 12.04.2018 було скасовано судовий наказ, виданий 16.03.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 18918,99 грн., з якої 17157,00 грн. - основного боргу; 1407,47 - інфляційні витрати; 354,52 грн. - 3% річних(а. с. 16, 17).

Згідно з довідкою по розрахункам за природний газ від 21.08.2018 заборгованість ОСОБА_1 за спожитий природний газ станом на травень 2018 року становила 20738,34 грн. (а. с. 94-96), а тому місцевий суд, з урахуванням уточненого розрахунку, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову. Про таку суму заборгованості повідомлявся відповідач листом від 20.06.2018 (а.с.64). Також позивач листами від 08.05.2018, 20.06.2018, 21.08.2018 неодноразово повідомляв відповідачу про відсутність підстав для укладення договору про реструктуризацію заборгованості (а.с.64, 66, 71).

Відповідно до п. 14 Розділу ІІІ Правил розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов'язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов'язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

У відповідності до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 611-612 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних витрат та 3 % річних є похідними, та відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню. Нарахування інфляційних втрат у розмірі 1 717,34 грн. та 3 % річних в розмірі 444,47 грн. проведено за період з 01.01.2017 по 10.05.2018 виходячи із суми заборгованості 17415,92 грн. (а.с.3,4).

Відповідачем такий розрахунок не спростовано - не надано доказів, що сума заборгованості перед позивачем є іншою, ніж та, що визначена у розрахунку позивача; відповідачем не надано контррозрахунку; не надано будь-яких відомостей щодо погашень боргу, у більшому розмірі ніж зазначено позивачем. Відтак, відповідачем не наведено доводів і не подано належних і допустимих доказів на спростовання розрахунку заборгованості позивача.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 березня 2019 року.

Головуюча:

Судді: