ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/838/19Головуючий у 1-й інстанції Коломієць Н.З.
Провадження № 22-ц/817/1013/19 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

за участю апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта адвоката Прислопського В.Я.,

представника відповідача адвоката Дядика В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 608/838/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року, ухваленого суддею Коломієць Н.З., повний текст якого складено 14 серпня 2019 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що згідно судового наказу, виданого Чортківським районним судом 07 травня 2018 року, з нього стягнуто аліменти в користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2018 року і до повноліття дитини. З часу прийняття даного рішення його матеріальний стан значно погіршився внаслідок того, що він не працює, має на утриманні матір - пенсіонера та здійснює догляд за членом своєї родини - вітчимом ОСОБА_7 , який є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання по зору. Внаслідок вказаних обставин його теперішній матеріальний стан є значно гіршим в порівнянні з тим, що брався до уваги судом при вирішенні питання про стягнення аліментів. Його дохід нерегулярний і мінливий, а тому позивач просив зменшити розмір аліментів шляхом стягнення їх в твердій грошовій сумі щомісяця по 1300 гривень, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що починаючи з 11 квітня 2019 року апелянт здійснює догляд за членом сім`ї, а саме ОСОБА_7 , який є особою з інвалідністю I групи загального захворювання по зору. Крім того, догляд за ОСОБА_7 потребує додаткових грошових витрат, витрат часу та уваги, що унеможливлює влаштуватися на постійну роботу.

Звертає увагу на те, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на мiсяць дiтей віком до 6 років з 1 липня становить 1699 грн. Разом з тим, на даний час розмір стягуваних алiментiв із апелянта становить 2221 грн., що значно перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на мiсяць для дiтей віком до 6 років.

Враховуючи наведене, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У вересні 2019 року ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Крім того, просила стягнути із апелянта в її користь понесені судові витрати в сумі 1500 грн., сплачених адвокату за правничу допомогу у даній справі.

Відзив мотивований тим, що скаржником не надано жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує витрати на лікування ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_8 отримують пенсію. Також його дружина працює в ФОП ОСОБА_9 .

Вказує, що довідка МСЕК від 13 червня 2018 року про встановлення ОСОБА_7 -ї групи інвалідності не може братись до уваги, оскільки апелянтом подані нові докази у справі та необґрунтовано поважності причин неподання цього доказу суду першої інстанції.

В судовому засіданні апелянт та його представник адвокат Прислопський В.Я. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник відповідача адвокат Дядик В.Б., проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно судового наказу, виданого Чортківським районним судом 07 травня 2018 року, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти в користь ОСОБА_4 на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2018 року, і до повноліття дитини (а.с.9).

ОСОБА_1 проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_8 і вітчимом ОСОБА_7 , що стверджується довідкою про склад сім`ї №1300 від 21 травня 2018 року (а.с.12).

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримував пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання до 30 червня 2018 року; згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0504815 від 19 червня 2015 року, йому було встановлено другу групу інвалідності загального захворювання по зору, інвалідність встановлена на строк до 01 липня 2018 року (а.с.15-16).

Згідно довідки № 212 від 11 квітня 2019 року управління соціального захисту населення Чортківської міської ради ОСОБА_1 . допомогу по догляду за людиною похилого віку не отримує (а.с.11).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 5) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі судового рішення, ОСОБА_1 зазначає, що його матеріальне становище погіршилися, а тому він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що однією з обставин, наявність якої не дозволяє позивачу сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі, є те, що ОСОБА_1 не працює, має на утриманні матір - пенсіонера та здійснює догляд за вітчимом ОСОБА_7 , особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання по зору, який є членом його родини.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду першої інстанції довідку про склад сім`ї №1300 від 21 травня 2018 року, пенсійні посвідчення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , довідку до акта огляду МСЕК серії АВ № 0504815 від 19 червня 2015 року, згідно якої ОСОБА_7 було встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання по зору на строк до 01 липня 2018 року.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків стосовно ОСОБА_1 , щодо його доходів. Крім того, відсутні докази, що позивач, як особа, яка шукає роботу, звернувся до центру зайнятості з метою отримання послуг із сприяння у працевлаштуванні.

Разом з тим, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що на його утриманні знаходиться мати. Надане суду посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_8 , не свідчить про те, що вона знаходиться на утриманні позивача. Крім того, ОСОБА_8 отримує пенсію за віком, тобто, має власний дохід, розмір якого визначений на законодавчому рівні.

ОСОБА_1 також не підтвердив ті обставини, що здійснює догляд за ОСОБА_7 - вітчимом, особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання. Надана суду довідка № 212 від 11 квітня 2019 року управління соціального захисту населення Чортківської міської ради Денисенко В.В., не свідчить про те, що позивач здійснює догляд за ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_7 отримує пенсію по інвалідності, тобто, має власний дохід, розмір якого визначений на законодавчому рівні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що подані апелянтом копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_7 отримує пенсію по інвалідності 1 групи загального захворювання довічно та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1066045 від 29 травня 2018 року про встановлення йому першої групи інвалідності загального захворювання по зору довічно (а.с. 56-57) не подавалися до суду першої інстанції разом із позовною заявою (29.04.2019 р.), а тому вказані докази до розгляду судом не приймаються, як не належні, оскільки позивач жодним чином не обґрунтував причин неможливості їх надання в суд першої інстанції.

Таким чином, додані позивачем до апеляційної скарги докази не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідачка ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила про відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Проте, в обґрунтування своїх вимог вона подала до суду апеляційної інстанції квитанцію до прибуткового касового ордера від 27 вересня 2019 року на суму 1500 грн., згідно якої платником є ОСОБА_10 .

З огляду на викладене вказана квитанція не є належним доказом про відшкодування понесених ОСОБА_4 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 28 жовтня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи