Справа № 462/8009/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

з участю позивачки ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивачка в грудні 2018 року звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги мотивує тим, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована та перебуває на балансі ЛКП «Граніт» і в такій зареєстовано троє осіб: вона, її колишній чоловік ОСОБА_3 та їх донька ОСОБА_4 Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 06.03.2009р. шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки, викрадав з квартири предмети домашнього вжитку та наносив їй побої, що підтверджується актом судово-медичного обстеження за 2011р. та інформацією із Залізничного ВП. У жовтня 2014 року відповідач добровільно залишив спірне житло, забравши всі свої речі, і з того часу в спірній квартирі не появляється та не приймає участі в утриманні такої, тобто більше шести місяців без поважних причин не проживає у спірній квартирі, а тому на підставі ст.71 ЖК України втратив право користування такою.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснили, що відповідач після розірвання шлюбу у 2009р. періодно проживав у квартирі АДРЕСА_1, проте у жовтні 2014 року залишив спірну квартиру, забравши із такої всі свої речі, і з того часу у квартирі не проживає, хоча перешкод в користуванні такою йому ніколи і ніхто не чинив. Просять позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 22,20 кв.м, належить Львівській міській раді та що у вказаній квартирі зареєстровано троє осіб: позивачка ОСОБА_1, її колишній чоловік - відповідач ОСОБА_3 та їх донька ОСОБА_4, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 06.09.2018 року, виданої ЛКП «Граніт» ВЖГ Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради /а.с.7/.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 06.03.2009р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано /а.с.9/.

Також судом встановлено, що у жовтні 2014 року відповідач добровільно залишив вказану квартиру і з того часу у спірній квартирі не проживає, своїх речей в такій не зберігає та не приймає участі в утриманні такої.

Наведене стверджується поясненнями позивачки, актами ЛКП «Граніт» від 14.06.2018р., від 11.07.2018р., від 16.08.2018р. та від 17.12.2018р., листом Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 17.03.2014р., за яким під час проведення перевірки було здійснено неоднаразовий вихід за адресою: АДРЕСА_1, однак гр.ОСОБА_3 виявлено не було, листом Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області від 13.11.2018р., за яким гр. ОСОБА_3 з 01.01.2014р. по 12.11.2018р. із скаргами і заявами в Залізничний ВП не звертався, судовим наказом, виданим 17.07.2009р. Залізничним районним судом м.Львова, актом №100128 ВАТ «Львівгаз», квитанціями за житлово-комунальні послуги /а.с.10, 11, 12, 13, 14, 18, 25, 27-28, 29, 30/.

Наведеними доказами також підтверджується те, що відповідач з жовтня 2014 року не користується спірним житлом без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні таким йому ніхто і ніколи не чинив.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до чинного житлового законодавства (ст. 71 Житлового кодексу України) при відсутності без поважних причин наймача або членів його сім'ї, в тому числі колишніх, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого ст.71 ЖК України, збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено.

У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач з жовтня 2014р. не користується квартирою АДРЕСА_1 без поважних причин, тобто понад визначений ст.71 ЖК України шестимісячний термін, протягом якого за ним зберігалося право на користування спірним жилим приміщенням, не виписався із такого, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

В порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача в користь позивачки 704,80 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704,80грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Повний текст рішення складено 04.04.2019 року.

Суддя: