ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/328/19

Головуючий у першій інстанції - Лібстер А. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1309/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: Куликівська селищна рада Куликівського району Чернігівської області, Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Куликівської селищної ради Дерев`янко Ірина Василівна

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області, Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Куликівської селищної ради Дерев`янко Ірини Василівни, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування рішення та державної реєстрації права власності на нерухоме майно (суддя Лібстер А.С.), ухвалене о 14 год. 33 хв. у смт Куликівка, повний текст рішення складено 12 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 20 жовтня 2000 року на підставі договору дарування має у власності житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , та відповідно до довідки Куликівської селищної ради від 08.07.2015 року має в погосподарському користуванні земельну ділянку орієнтовною площею 0,17 га. З січня 2015 року його сусід ОСОБА_2 почав незаконно використовувати частину його земельної ділянки, на підставі чого у них виник конфлікт. Задля вирішення конфлікту позивач неодноразово звертався до Куликівської селищної ради. Однак, рішенням Куликівської селищної ради Чернігівської області від 20 липня 2018 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання земельних ділянок безоплатно у власність» №306 затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1500 га (кадастровий номер :01:008:0168) за рахунок земель житлової та громадської забудови, розташовану по АДРЕСА_2 , а не вирішено спір по суті його звернень. На підставі зазначеного рішення було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер :01:008:0168), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 ОСОБА_1 . вважає незаконними вищезазначене рішення селищної ради та рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 та просить їх скасувати.

Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області, Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Куликівської селищної ради Дерев`янко Ірини Василівни, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування рішення та державної реєстрації права власності на нерухоме майно відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача Куликівської селищної ради щодо прийняття оскаржуваного рішення ради узгоджуються з Законом України «Про Державний земельний кадастр» та ЗК України, якими передбачена можливість передачі у приватну власність земель державної чи комунальної власності, без надання згоди органом місцевого самоврядування на розроблення технічної документації із землеустрою. Кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Також відповідач Куликівська селищна рада при прийнятті 27 червня 2018 року рішення про погодження ОСОБА_2 акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання без підпису позивача, як суміжного землекористувача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд також прийшов до висновку про те, що за відсутності у позивача правовстановлюючого документу на право власності чи користування земельною ділянкою, відсутності у справі будь-яких архівних даних щодо меж земельної ділянки у попереднього землекористувача, суд позбавлений можливості призначити земельно-технічну експертизу або залучити спеціаліста для вирішення питання про те, чи має місце порушення сторонами умов землекористування, зокрема порушення меж земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 , самовільне зайняття земельних ділянок, які межують із вказаною земельною ділянкою, чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельної ділянки, будівельним стандартам та правилам, тощо. У позовній заяві не міститься правового обґрунтування заявлених позивачем вимог про скасування рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Куликівської селищної ради Дерев`янко І.В. про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:0168.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги факт того, що Куликівська селищна рада не вирішила земельний спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно норм Земельного кодексу України. Прийняття селищною радою рішення від 20 липня 2018 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання земельних ділянок безоплатно у власність» № 306 не вирішило конфлікт та позбавило позивача можливості оскаржити рішення ради (яким мало бути вирішено спір) щодо вирішення земельного спору. Крім того, судом не було враховано численні порушення законодавства ФОП ОСОБА_3 , допущені ним під час виготовлення технічної документації на замовлення ОСОБА_2 Позивача навіть не було повідомлено про час та дату проведення робіт із закріплення межовими знаками, межі встановлювались зі слів ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Куликівська селищна рада просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. У відзиві зазначає про те, що радою здійснювались у межах повноважень заходи щодо врегулювання конфлікту між суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за результатами яких складено акт обстеження спірних земельних ділянок, у якому вказані дії, що необхідно вчинити сторонам задля врегулювання спору. Відповідач вважає необґрунтованими доводи позивача про обмеження його прав в частині оскарження рішення про погодження акту прийомки-передачі межових знаків та погодження ОСОБА_2 існуючої межі земельної ділянки, оскільки, вказуючи на протиправність такого рішення, позивач не ставить вимог про його скасування. Також Куликівська селищна рада вважає неправдивими твердження позивача про самовільне захоплення треьою особою спірної земельної ділянки, оскільки огорожу, яка стала межею між спірними земельними ділянками, було встановлено ще у 1979 році батьком позивача. За доводами відповідача, враховуючи факт відсутності раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст.186 ЗК України документації із землеустрою на земельну ділянку, яка перебувала у користуванні третьої особи, розробник документації із землеустрою виготовив документацію саме із встановлення меж спірної земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. Третя особа вказує, що межа між спірними земельними ділянками існує 40 років, має неправильну форму (з виступом у сторону ОСОБА_2 на 2,15 м через неправильне розташування сараю ОСОБА_1 ). У 1979 році було надано земельну ділянку під будівництво ОСОБА_4 (брату третьої особи) і було вирішено не зносити чатсину сараю, а обійти його, зробивши виступ на 2,15 м у сторону третьої особи. За доводами ОСОБА_2 , при контрольному обмірі земельної ділянки ОСОБА_1 було обміряно земельну ділянку третьої особи в присутності комісії, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 обійшли всі точки, які потрібні для виготовлення технічної документації, межа земельної ділянки була встановлена спеціалістами за її фактичним використанням (по паркану, побудованому позивачем).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.12). У погосподарському користуванні має земельну ділянку орієнтованою площею 0,17 га (а.с.13).

ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.62).

Ввважаючи незаконним користування сусідом ОСОБА_2 частиною земельної ділянки, ОСОБА_1 з 2015 року звертався до Куликівської селищної ради із заявами про встановлення меж його земельної ділянки з подальшою реєстрацією права власності на неї.

Куликівською селищною радою було здійснено обстеження земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 населеного пункту АДРЕСА_1 , за результатами якого складено Акт №1 від 08 липня 2015 року, відповідно до якого рекомендовано звернутися до землевпорядної організації для розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.21, 22).

Згідно з рішенням тридцять третьої сесії Куликівської селищної ради шостого скликання Куликівського району Чернігівської області від 14 липня 2015 року надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого підсобного господарства із земель сільськогосподарського призначення, комунальної власності, ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 - 0,02 га, а також надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність із земель житлової та громадської забудови - по АДРЕСА_1 - 0,15 га (а.с.61).

Рішенням Куликівської селищної ради №271 від 27 червня 2018 року погоджено ОСОБА_2 Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_1 ; погоджено ОСОБА_2 існуючу межу земельної ділянки із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1500 га, по АДРЕСА_2 без підпису суміжного землекористувача у зв`язку з безпідставною відмовою (а.с.97).

Рішенням Куликівської селищної ради №306 від 20 липня 2018 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1500 га (кадастровий номер :01:008:0168) за рахунок земель житлової та громадської забудови, розташовану по АДРЕСА_2 ; передано ОСОБА_2 безоплатно у власність вказану земельну ділянку (а.с.82).

На підставі зазначеного рішення 06 серпня 2018 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку (а.с.78).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення селищної ради про передачу у власність третій особі земельної ділянки.

У статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року (далі - Конвенція) зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

За приписами ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем не закриваючи провадження у справі.

Отже, за приписами закону позивач самостійно визначається з колом осіб, які є відповідачами у справі.

Позивач, порушуючи питання про скасування рішення селищної ради, яким третій особі по справі ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2 , не залучає останнього до участі у справі в якості відповідача, хоча предметом позову фактично є набуте ним право власності на земельну ділянку.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2019 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 30.10.2019 року

Головуючий: Судді: