№ провадження 2/495/861/2019
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

22 березня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря - Бучка І.В.,

Справа № 495/7127/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород - Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду через свого представника із позовом до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, просить суд: встановити факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на день смерті останньої, визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року та складається із: земельної ділянки, розташованої на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,05 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ,що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 17.09.2004 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - спадкодавець ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді: земельної ділянки, розташованої на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,05 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ,що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 17.09.2004 року.

За життя ОСОБА_2 скала заповіт, яким належне їй право на земельну частку/пай/, котре перебувало в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» згідно сертифікату серії НОМЕР_3 заповідала ОСОБА_1 .

Але, за життя ОСОБА_2 встигла виділити свою частку земельного паю в натуру та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 17.09.2004 року, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської райдержадміністрації Одеської області від 11.06.2013 року № 807/2003, на земельну ділянку площею 4,05 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зміни до заповіту вона не встигла внести, окрім того, у нього відсутній оригінал державного акту.

Вказані обставини і стали перепоною у прийнятті спадщини у нотаріальному порядку, та листом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Він звернувся до Відділу Держгеокадастру у Білгород-Дністровському районі Одеської області про видачу дублікату державного акту на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_2 , проте йому було відмовлено у його отриманні, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не являється власником даного права.

За вказаних вище обставин, позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у відсутність, з проханням розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до норм діючого законодавства.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без представника Шабівської сільської ради, проти позову заперечень не має.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді: земельної ділянки, розташованої на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,05 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ,

Факт належності вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_2 підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 17.09.2004 року.

Матеріалами справи встановлено, що за життя 25.10.2000 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Бритівської сільської ради, згідно якого належне їй право на земельну часку /пай/ у землях, що знаходяться в колективній власності КСГП «Іскра» згідно Сертифікату серії НОМЕР_3 заповідала у власність ОСОБА_1 .

У відповідності до довідки № 130, виданої виконкомом Шабівської сільської ради 26.03.2018 року, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 але фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який доглядав померлу по день смерті, вів з нею спільне господарство на протязі 5 років, проводив поховання.

Згідно довідки № 206, виданої виконкомом Шабівської сільської ради 05.05.2018 року, на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не був зареєстрований.

У відповідності до довідки № 1374 від 10.12.2007 року, виданої виконавчим комітетом Бритівської сільської ради, ОСОБА_1 проводив поховання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року а/з № 63. Проживали разом і вели спільне господарство.

Позивач бажаючи прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2 , звернувся до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, проте листом завідувача Білгород-Дністровської районної нотаріальної контори О.Ю.Іванницького № 2243/02-17 від 19.11.2016 року, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском визначеного чинним законодавством строку для прийняття спадщини, а також відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно/.

У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст.1261 ЦК України ,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Якщо ж спадщину не прийняв спадкоємець за законом, спадкують інші спадкоємці за законом однієї з ним черги, а за їх відсутності - спадкоємці подальших черг (ч. 2 ст. 1258 ЦК).

Задля повного та всебічного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом здійснено запит до нотаріальної контори з приводу виявлення осіб, що звертались із заявами про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 , та згідно наданої на запит суду інформаційної довідки встановлено, що за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

Таким чином позивач вважає себе спадкоємцем за заповітом та просить визнати за ним право власності після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку, площею 4,05 га, розташовану на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 ,що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 17.09.2004 року.

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Однак, всупереч вимог вищевказаних норм чинного законодавства, позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу того, що майно, вказане у заповіті дійсно належало ОСОБА_2 .

Більш того, матеріали справи не містять доказів виділення частки земельного паю ОСОБА_2 в натуру та отримання у зв`язку з цим державного акту.

Слід зазначити, що навіть, якщо припустити, що майно яке спадкодавець у заповіті заповідала позивачу було виділено натурі, то після вказаного воно перестало існувати та не може перейти у власність позивача в порядку спадкування за заповітом, у сенсі розуміння ст.1223 ЦК України воно спадкується за законом, проте позивачем такої вимоги не заявлялось, тому суд не виходячи за межі позовних вимог, вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яке складається із: земельної ділянки, розташованої на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,05 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 17.09.2004 року.

Стосовно вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на день смерті останньої, то вказаний факт достовірно підтверджений вищенаведеними довідками № 1374 від 10.12.2007 року Бритівської сільської ради та № 130 від 26.03.2018 року Шабівської сільської ради, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з врахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства, що слід застосувати до вказаних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом підлягають частковому задоволенню, а саме в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на день смерті останньої. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Проте, суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права на звернення до суду в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,що випливає з ст.. 1223 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 1223, 1258, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити частково .

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, адреса: вул . Центральна, 63, с . Шабо, Білгород-Дністровського району Одеської області, .

Суддя: