Справа № 638/6276/18
Провадження № 2/638/1473/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова
у складі : головуючого судді: Семіряд І.В.,
секретаря: Тягуновій Р.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-
Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, в кому просить стягнути з відповідача на його користь кошта на відшкодування моральної шкоди у розмірі 250 000,00 гр.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він, під час відбування покарання у місцях позбавлення волі та адвокат ОСОБА_2 28 грудня 2009 року уклали угоду про надання правової допомоги. Цей документ був підписаний сторонами в СІЗО м. Києва. Слідуючи виконання своєї частини угоди, позивач попросив адвоката ОСОБА_3 передати обумовлений гонорар відповідачу ОСОБА_2 в сумі еквівалентній 700 доларів США, в той період часу це становило 5 600 гривен. Оплата була проведена в повному обсязі, що підтверджує квитанція до прибуткового касового ордера від 15 березня 2010 року. Більше захисника, як стверджує позивач, він ніколи не бачив і допомоги від нього не в якому вигляді не отримував.
Відповідач ніяким чином не виконав свої посадові обовязки. З 2009 по 2018 рік адвокат ОСОБА_2, був проінформований про перебування позивача у ВТК, але жодного письмового або іншого повідомлення від нього отримано позивачем не було.
Таким чином, позивач зазначає, що своєю бездіяльністю адвокат ОСОБА_2, приніс йому майнову та моральну шкоду, моральна шкода полягає в тому, що також в нервовому стресі, отриманого після несправедливого ставлення ОСОБА_2, до своїх обовязків, ігнорування, невиконання рішень суду і кваліфікаційної комісії адвокатури, що призвело до загострення його хронічного захворювання, та в результаті він потрапив до лікарні. Сплачена адвокату винагорода без виконання зобовязань, завдають йому душевних страждань, тому він не може в повній мірі підтримувати та відновлювати своє здоровя для повноцінного життя.
В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, у разі не явки в судове засідання відповідача не заперечував проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України.
Ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованихКонституцієюі законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК Україниздійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, дослідивши матеріали справита оцінивши докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1, під час відбування покарання у місцях позбавлення волі та адвокат ОСОБА_2, 28 грудня 2009 року уклали угоду про надання правової допомоги. Цей документ був підписаний сторонами в СІЗО м. Києва. Слідуючи виконання своєї частини угоди, позивач попросив адвоката ОСОБА_3, передати обумовлений гонорар відповідачу ОСОБА_2 в сумі еквівалентній 700 доларів США, в той період часу це становило 5 600 гривен. Оплата була проведена в повному обсязі, що підтверджує квитанція до прибуткового касового ордера від 15 березня 2010 року. Більше захисника він ніколи не бачив і допомоги від нього не в якому вигляді не отримував. Вказані обставини також встановленні рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.04.2017, яким позовні вимоги ОСОБА_4, задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2, на його користь 5600 грн., які були передані ОСОБА_2, в якості гонорару за надання правової допомоги за угодою від 28.12.2009. (а.с. 24-25).
Факт не надання адвокатом ОСОБА_2, правової допомоги ОСОБА_1, підтверджується також рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 28.02.2018, яким встановлено, що після укладання 28.12.2009 між ОСОБА_2, та ОСОБА_1, угоди про надання правової допомоги адвокат жодного разу з клієнтом не зустрічався, правової допомоги клієнту не надав. (а.с. 16)
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.
Отже, у судовому засіданні встановлено факт порушення конституційних прав позивача, внаслідок бездіяльності адвоката ОСОБА_2, про що свідчать відповідні рішення суду та дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області.
Вказані обставини, а також подальша необхідність звернення позивача до суду, на думку суду безумовно привели до моральних та фізичних страждань позивача, який при цьому у звязку з наявністю тяжких, хронічних захворювань визнаний інвалідом 2 групи безстроково.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » ( далі Постанова ) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння позивачу ОСОБА_1, бездіяльністю адвоката ОСОБА_2, моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань, які продовжуються до теперішнього часу, оскільки гроші за послуги сплачені, а зобовязання не були виконанні, а також відповідач досі не виконав рішення суду.
Але позивач ОСОБА_1 достатньо не обгрунтував, з чого саме він виходив при визначенні суми відшкодування, чому саме така сума в розмірі 250 000,00 гривень, яка ним заявлена, є достатньою для компенсації спричинених йому моральних страждань.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач ОСОБА_1, їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування позивачу ОСОБА_1, спричиненої йому бездіяльністю адвоката ОСОБА_2, моральної шкоди є сума в 10 000 гривень.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1, в задоволенні позову необхідно відмовити.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1921,00 грн., на користь держави.
На підставі викладеного, ст.ст. 6, 19, 56 Конституції України, ст.ст. 23, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 ( з відповідними змінами та доповненнями ) « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди », керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 268 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1, в задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26.03.2019.

Суддя: І.В. Семіряд