Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 676/5739/17

провадження № 61-45698св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз», товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаззбут»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Хмельницької області від 05 вересня

2018 року у складі колегії суддів: Корніюк А. П., П`єнти І. В., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» (далі - ПАТ «Хмельницькгаз»), товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаззбут» (далі - ТОВ «Хмельницькгаззбут») про захист прав споживача, визнання дій протиправними та зобов`язання провести перерахунок.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , де вона проживає разом із дочкою ОСОБА_2 Квартира забезпечена комунальною послугою газопостачання з режимом використання газу - для приготування їжі, індивідуальний лічильник газу не встановлений.

Постачання газу повинно здійснюватися, виходячи з норми споживання

4,4 м.куб на одну особу в місяць, проте відповідачі з січня 2017 року почали здійснювати облік спожитого газу за показами лічильника, що встановлений на весь багатоквартирний будинок. Вказані дії відповідачів ставлять її в нерівні умови з тими споживачами, в яких встановлені індивідуальні лічильники газу і ПАТ «Хмельницькгаз» відмовився від встановлення приладу обліку та газу в помешканні позивачки.

ОСОБА_1 , враховуючи уточненні позовні вимоги, просила визнати незаконними дії відповідачів щодо нарахування їй обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового газового лічильника та зобов`язати відповідачів здійснити за її особовим рахунком № НОМЕР_1 повний перерахунок плати за газ за період з січня 2017 року до дати прийняття судового рішення у даній справі, виходячи із діючих протягом вказаного періоду норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії ПАТ «Хмельницькгаз», ТОВ «Хмельницькгаззбут» щодо нарахування ОСОБА_1 обсягу та плати за спожитий газ у квартирі АДРЕСА_1 за показниками загальнобудинкового газового лічильника.

Зобов`язано ПАТ «Хмельницькгаз», ТОВ «Хмельницькгаззбут» здійснити ОСОБА_1 за її особовим рахунком № НОМЕР_1 перерахунок плати за газ за період з січня 2017 року по 11 травня 2018 року виходячи із діючих протягом вказаного періоду норм споживання газу для громадян, в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники.

Стягнуто з ПАТ «Хмельницькгаз», ТОВ «Хмельницькгаззбут» на користь держави по 640,00 грн судового збору з кожного.

Задовольняючи позов та визнаючи протиправними дії відповідачів щодо нарахування ОСОБА_1 обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового лічильника з січня 2017 року по

11 травня 2018 року та зобов`язуючи відповідачів здійснити за вказаний період перерахунок плати за газ, суд першої інстанції виходив з того, що визначення обсягів спожитого позивачем газу з показників загальнобудинкового лічильника за період з січня 2017 року по 11 травня 2018 року проводилось з порушенням встановленого законом порядку та порушувалися права позивача, як споживача послуг, в порівнянні із іншими споживачами, в квартирах яких встановлені індивідуальні прилади обліку газу.

Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 05 вересня

2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Хмельницькгаз» задоволено.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судові витрати в сумі 1 920,00 грн компенсовано за рахунок держави.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що у зв`язку з обладнанням будинку АДРЕСА_2 будинковим вузлом обліку, дії відповідачів щодо визначення обсягу спожитого ОСОБА_1 природного газу в період з січня 2017 року відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 є правомірним.

Короткий зміст вимог та доводів наведених у касаційній скарзі:

08 жовтня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Хмельницької області від 05 вересня 2018 року та залишити силі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що ПАТ «Хмельницькгаз», будучи зобов`заним до 01 січня 2018 року встановити безкоштовно індивідуальні квартирні лічильники газу для категорії споживачів, до якої належить позивач, а у випадку не встановлення з його вини таких лічильників - зобов`язаний обліковувати газ за нормами споживання, фактично протиправно відмовився від виконання покладеного на нього Законом України зобов`язання, а натомість, встановив один загальнобудинковий лічильник, без попередження, з чим об`єктивно не погодився позивач, як споживач, що й призвело до виникнення даного спору.

Відповідачі почали здійснювати облік спожитого газу за рахунком позивача, не за передбаченими законодавством нормами споживання, а за показниками загальнобудинкового лічильника, встановленого ПАТ «Хмельницькгаз» з власної ініціативи на весь багатоквартирний будинок. В результаті цього, щомісячний обсяг нарахувань спожитого газу у квартирі позивача почав становити більше ніж 19 м.куб газу на особу, що перевищує встановлену законодавством норму споживання газу майже в п`ять разів.

Доводи інших учасників справи:

19 листопада 2018 року ПАТ «Хмельницькгаз» через засоби поштового зв`язку подало до Верховного суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Хмельницької області від 05 вересня 2018 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи:

Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи

з Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області.

У жовтні 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду та передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Зазначеним нормам матеріального права рішення апеляційного суду не відповідає.

Оцінка аргументів учасників справи й висновків суду першої інстанції:

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції встановлено, що

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , є побутовим споживачем природного газу. В квартирі позивач проживає разом із донькою ОСОБА_2 .

На ім`я позивача оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 . Індивідуальний лічильник газу в квартирі не встановлено.

Будинок № АДРЕСА_2 знаходиться в управлінні комунального підприємства «Житловик» Камянець-Подільської міської ради.

27 грудня 2016 року між ПАТ «Хмельницькгаз» та директором балансоутримувача Камянець-Подільського комунального підприємства «Житловик» було підписано акт № 218 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між оператом ГРМ та споживачем в якому узгоджено місце встановлення загально будинкового вузла обліку газу який і встановлено того ж дня на будинку.

Договір про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу та лічильника газу, монтажу та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку між сторонами не укладався.

З січня 2017 року ТОВ «Хмельницькгаззбут» почало здійснювати облік спожитого газу споживачам у яких в квартирах відсутні індивідуальні лічильники, за показниками загальнобудинкового лічильника, встановленого самим постачальником газу з власної ініціативи на весь багатоквартирний будинок. Про це позивачу стало відомо при оплаті комунальних платежів за січень 2017 року.

Загальнобудинковий вузол обліку природного газу встановлений за ініціативою ПАТ «Хмельницькгаз», однак договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі-квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку не врегульовані між балансоутримувачем будинку КП «Житловик» та відповідачем ПАТ «Хмельницькгаз».

Договори між окремими побутовими споживачами (власниками квартир, не обладнаних квартирними лічильниками газу) та відповідачами, зокрема щодо встановлення загальнобудинкового лічильника та проведення оплати за показниками такого лічильника, також не укладалися.

Задовольняючи позов та визнаючи протиправними дії відповідачів щодо нарахування ОСОБА_1 обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового лічильника з січня 2017 року по

11 травня 2018 року та зобов`язуючи відповідачів здійснити за вказаний період перерахунок плати за газ, суд першої інстанції виходив з того, що визначення обсягів спожитого позивачем газу з показників загальнобудинкового лічильника за період з січня 2017 року по 11 травня 2018 року проводилось з порушенням встановленого законом порядку та порушувалися права позивача, як споживача послуг, в порівнянні із іншими споживачами, в квартирах яких встановлені індивідуальні прилади обліку газу.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

За змістом статті 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VI (тут і надалі, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 3533-VI) споживачі природного газу - це фізичні особи (населення), фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 3533-VI фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до приписів статті 6 Закону № 3533-VI суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 01 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 01 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року.

У разі не встановлення населенню лічильників газу суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 глави 5 розділу ІХ Кодексу ГРС (в редакції, чинній на момент виникнення спору) визначено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

У разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня

2002 року № 620.

Відповідно до пункту 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (в редакції чинній на момент виникнення спору), встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.

Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Суд встановив, що загальнобудинковий вузол обліку природного газу встановлений за ініціативою ПАТ «Хмельницькгаз», однак договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку не врегульовані між балансоутримувачем будинку та відповідачем.

Договори між окремими побутовими споживачами (власниками квартир, не обладнаних квартирними лічильниками газу) та відповідачами, зокрема щодо встановлення загальнобудинкового лічильника та проведення оплати за показниками такого лічильника, також не укладалися.

Зміст статті 6 Закону № 3533-VI свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання - газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання.

Стаття 6 Закону № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові № 14-347цс18 від 07 листопада 2018 року (справа № 214/2435/17).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням вказаних норм матеріального права, обґрунтовано виходив із того, що дії відповідачів призводять до нарахування власникам (користувачам) квартир, необладнаних квартирними лічильниками, сум за споживання газу, який не використовувався споживачем. В той же час встановлення загальнобудинкового лічильника із позивачем та іншими власниками квартир у житловому будинку не погоджувалось.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу без погодження із позивачем та нарахування вартості спожитого газу на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку газу безпосередньо порушують права позивача, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирі якого відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовувався споживачем. Внаслідок бездіяльності ПАТ «Хмельницькгаз» споживачі газу у одному будинку поставлені у нерівне становище.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки суд правильно застосував до даних правовідносин нормиматеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача і проведення перерахунку плати за газ, виходячи із діючих норм споживання газу, встановлених Кабінетом Міністрів України (постанова від 23 березня 2016 року № 203).

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 грудня

2018 року у справі № 676/3059/17 (касаційне провадження № 61-37783св18).

У зв`язку із наведеним Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 не відповідає як нормам матеріального права, так і принципу справедливості правосуддя у зв`язку із чим таке рішення не може вважатися законним і підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції на підставі статті 413 ЦПК України, як помилково скасованого.

Щодо судових витрат:

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

У зв`язку із задоволенням касаційної скарги ОСОБА_1 , та враховуючи факт звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати за перегляд справи у суді касаційної інстанції в розмірі 2 560,00 грн слід стягнути з ПАТ «Хмельницькгаз» та ТОВ «Хмельницькгаззбут» по 1 280,00 грн з кожного в дохід держави.

Керуючись статтями 141, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову апеляційного суду Хмельницької області від 05 вересня 2018 року скасувати, залишити в силі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2018 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації«Хмельницькгаз» в дохід держави 1 280,00 грн судового зору за перегляд справи судом касаційної інстанції.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаззбут» в дохід держави 1 280,00 грн судового зору за перегляд справи судом касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. П. Курило