справа № 489/1766/19
провадження №2/489/1316/19
УХВАЛА

Іменем України

01 квітня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її цивільного позову до Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Спеціалізованого комунального підприємства «Гуртожиток», треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про надання звільненого житлового приміщення

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить надати їй в користування житлове приміщення - кімнату площею 12,9 кв.м., розташовану в квартирі № АДРЕСА_1 , зобов'язавши відповідачів видати ордер на житлове приміщення та укласти з нею договір найму житлового приміщення.

Одночасно позивач просила накласти арешт на вказане житлове приміщення та заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії, пов'язані із розпорядженням даним приміщенням, передачею його в користування іншим особам.

Як на підставу забезпечення позову позивач вказала, що Миколаївською міською радою та Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради їй відмовлено у взяття на квартирний облік та у наданні звільненого ізольованого приміщення у квартирі, в якій вона є наймачем кімнати площею 12,4 кв.м. Відмова мотивована тим, що отримати в користування звільнене ізольоване приміщення можуть лише особи, які перебувають на квартирному обліку. Тому, на думку позивача існують реальні та обґрунтовані побоювання надання звільненого приміщення іншим особам з видачою їм ордеру на житлове приміщення та укладення договору найму.

Із змісту позовної заяви вбачається, що на підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.11.2003 № 1866 позивачу видано ордер на житлове приміщення № 66 на сім'ю із двох осіб на право заселення до житлового приміщення площею 19,9 кв.м., яка складається із однієї ізольованої кімнати у квартирі АДРЕСА_1. Відповідно до договору найму житлового приміщення у гуртожитку № 435 від 19.09.2018 наймачем даного житлового приміщення є позивач, і на теперішній час разом з нею у вказаному житловому приміщенні зареєстровані проживають ще три особи. Так як житлова площа вказаної кімнати складає 12,4 кв.м., то вона не забезпечує встановлену законодавством норму житлової площі для наймача та членів її сім'ї в кількості чотирьох осіб, тому вони потребують поліпшенню житлових умов.

На початку 2018 року у вказаній квартирі звільнилося ізольоване житлове приміщення - кімната площею 12,9 кв. м., у зв'язку із наданням її наймачу в якості поліпшення житлових умов іншого житла більшого площею.

За змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, обґрунтування його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та ознайомившись із матеріалами позовної заяви, суд не вбачає підстав для задоволення заяви, оскільки позивач не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також доказів перебування на момент її звернення до суду спірної кімнати в користуванні інших осіб, що в разі забезпечення позову може вплинути на права останніх.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на житлове приміщення - кімнату площею 12,9 кв.м., розташовану в квартирі АДРЕСА_1, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В.Коваленко