ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3063/19 Номер провадження 22-ц/814/2639/19Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 серпня 2019 року, прийнятого під головуванням судді Алтухової О.С. в м. Лубни, із складанням повного тексту рішення 03 вересня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубнижитлобуд - 2010" про стягнення понесених витрат (збитків) та зобов`язання вчинити певні дії за рахунок коштів Державного бюджету України, які набуті без достатніх правових підстав,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнижитлобуд 2010» на користь нього за рахунок коштів Державного бюджету України, які набуті Товариством без достатніх правових підстав, понесені ним втрати (збитки) на суму 73943,66 грн. та 3% річних 11275, 44 грн., а всього грошові кошти в сумі 85219,10 грн. та зобов`язати ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» в місячний термін з дати набрання рішенням суду законної сили, за рахунок коштів Державного бюджету України, які набуті Товариством без достатніх правових підстав, улаштувати шатрову покрівлю 14-ти квартирного жилого будинку по АДРЕСА_1 металочерепицею Монтерей.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 серпня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнижитлобуд-2010» про стягнення понесених витрат (збитків) та зобов`язання вчинити певні дії за рахунок коштів Державного бюджету України, які набуті без достатніх правових підстав відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубнижитлобуд - 2010" витрати на правову допомогу у сумі 5000 гривень.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Лубнижитлобуд- 2010» вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16.10.2003 року ТОВ "Лубнижитлобуд" на підставі договору укладеного з ВАТ "Шліфверст" придбало будівлю дитячого садка по АДРЕСА_1 .

25.12.2003 року ТОВ "Лубнижитлобуд" отримало рішення Лубенської міської ради № 348 від 25.12.2003 року «Про дозвіл на будівництво, добудови, реконструкції та переобладнання приміщень різних форм власності» по АДРЕСА_2 - АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 28.07.2004 року «Про дозвіл на будівництво, добудови, реконструкцію та переобладнання» № 184 продовжено термін переобладнання дитячого садка по проспекту Володимирський ( АДРЕСА_1 . під житловий будинок до 01.01.2005 року. Власник ВА «Лубнижитлобуд».

Згідно до договору на пайову участь в будівництві житла від 14 грудня 2004 року № 227/УПБ-40Д, укладеного між ВАТ "Лубнижитлобуд" (Замовник), Міністерством оборони України (Пайовик) та Північним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (Платник), передано одинадцять квартир будинку МО України згідно з Актом прийому-передачі від 30.12.2004 року.

Відповідно до акту технічного стану квартир в м. Лубни запропонованих для продажу Міністерству оборони України від 18 листопада 2004 року комісією проведено обстеження житлового фонду та запропоновано для продажу МО України 2-х поверховий житловий будинок ( АДРЕСА_3 квартир. В якому також зазначено станом на 19.11.2004 р. по житловому будинку виконано наступні роботи: фарбування фасаду, газо- та водопостачання, сантехнічні роботи, благоустрій двору з під`їздними дорогами. До переліку квартир входить й квартира АДРЕСА_4 позивача ОСОБА_1 , в яких проведено оздоблювальні роботи виконані роботи по влаштуванню індивідуального опалення, сантехнічні роботи, встановлено віконні та дверні блоки, підлога - лінолеум, виконане перша стадія електромонтажа. Акт підписано сторонами.

Згідно Акту передачі житла від 30.12.2004 року Голова правління ВАТ «Лубнижитлобуд» ОСОБА_2 . з однієї сторони, та начальник Північного управління капітального будівництва МО України ОСОБА_3 , з другої, сторони передали 11 квартир по АДРЕСА_1 в рахунок договору на пайову участь в будівництві житла, реєстраційний номер 227/УПБ-40 від 14.12.2004 року. Житло, що передається відповідає вимогам БНіП. Акт підписаний обома сторонами.

Згідно архівного витягу з рішення виконкому Лубенської міської ради від 28.03.2005 року №63 ВАТ «Лубнижитлобуд» визнано власником 14-ти квартирного жилого будинку, загальною площею 1037,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення міськвиконкому від 28.03.2005 року Лубенським МБТІ 12.04.2005 року ВАТ "Лубнижитлобуд" видано свідоцтво на право власності на 14 - ти квартирний житловий будинок загальною площею 1037,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради № 315 від 25.11.2009 року ОСОБА_1 та членам його сім`ї виданий ордер на заселення квартири АДРЕСА_5 .

28.12.2009 року ОСОБА_1 та члени його сім`ї отримали свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_5 .

Залишаючи без задоволення позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що гідно наданих відповідачем доказів ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» не перебувало і не перебуває з позивачем ОСОБА_1 в договірних правовідносинах, не несло і не несе перед ним жодних зобов`язань, а тому підстав щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат та зобов`язання його вчинити певні дії за рахунок коштів Державного бюджету суд не вбачає.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач зобов`язаний йому відшкодувати шкоду, за рахунок коштів Державного бюджету України, які набуті Товариством без достатніх правових підстав, понесені ним втрати (збитки) на суму 73943,66 грн. та 3% річних 11275, 44 грн., а всього грошові кошти в сумі 85219,10 грн.враховуючи положення ст. 1212 ЦК України. При цьому безпідставно набутим майном позивач вважав витрачені ним грошові кошти, які він просив повернути.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

В частині 2 цієї статті зазначено, що положення глави ЦК України про набуття, збереження майна без достатньої правової підстави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 2 ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість.

Обов`язковими умовами для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення є: - набуття або збереження майна; - набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); - відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Так, відповідно до договору № 227/УПБ-40Д на пайову участь в будівництві житла від 14.12.2004 року, сторони взяті на себе зобов`язання виконали, а саме ВАТ «Лубнижитлобуд» збудувало та передало згідно Акту передачі 11 квартир, а МО України сплатило кошти за житло та надало квартири військовослужбовцям.

Згідно архівного витягу з рішення виконкому Лубенської міської ради від 28.03.2005 року №63 ВАТ «Лубнижитлобуд» визнано власником 14-ти квартирного жилого будинку, загальною площею 1037,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

28.12.2009 року ОСОБА_1 та члени його сім`ї отримали свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_5 , тобто позивачу на праві приватної власності належить 1/6 частина вказаної квартири.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, у процесі тривалої експлуатації житлового приміщення приватизованої квартири позивач вправі здійснювати будь-які дії відносно належного йому приватизованого майна, при цьому, ТОВ «Лубнижитлобуд 2010», не має жодних зобов`язань перед позивачем, щодо компенсації йому витрат коштів на покращення ним своєї приватної власності.

З урахуванням встановлених у справі обставин, положення ст. 1212 ЦК України не застосовуються до спірних правовідносин, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач безпідставно набув майно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не свідчать про порушення ним норм матеріально та процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374 п. 1ч.1, 375 ч.1, 381, 384 ЦПК України, апеляційний

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна