Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №320/5726/17

провадження №61-5404св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про поновлення дії договору оренди земельної ділянкиза касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 травня

2018 року у складі судді Урупи І. В. та постанову Запорізького апеляційного суду від 29 січня 2019 року у складі колегії суддів: Дашковської А .В., Кримської О. М., Бєлки В. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з позовом, у якому просив визнати поновленим договір оренди земельної ділянки площею 9,9996 га ріллі

із земель запасу Новгородківської сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту, для організації та ведення фермерського господарства, укладений 21 січня 2005 року між ним та Мелітопольською районною державною адміністрацією, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та визнати за ним право користування вказаною земельною ділянкою.

2. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації від 24 грудня 2004 року позивачу було надано в оренду земельну ділянку із запасу Новгородківської сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту площею

9,9996 га ріллі для організації та ведення фермерського господарства.

3. 21 січня 2005 року на виконання цього розпорядження було укладено договір оренди земельної ділянки. Даний договір зареєстровано

в установленому законом порядку 02 лютого 2005 року. Згідно

пункту 2.1 договору оренди земельної ділянки від 21 січня 2005 року договір укладається на термін 10 років і набуває чинності з моменту його державної реєстрації. Земельна ділянка була передана актом приймання - передачі.

4. Позивач своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату, використовував земельну ділянку тільки за її цільовим призначенням.

5. 02 лютого 2015 року закінчився термін дії договору оренди земельної ділянки, проте він продовжував користуватися земельною ділянкою за її цільовим призначенням, вчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату на умовах, визначених договором, виконував інші обов`язки, покладені на нього договором.

6. Протягом одного місяця після закінчення строку дії договору листа - повідомлення від орендодавця про заперечення у його поновленні йому не направлялося та ним не отримувалось.

7. Вважав, що договір оренди земельної ділянки від 21 січня 2005 року підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені відповідним договором, на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

8. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 22 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

9. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів відправлення орендодавцю відповідних листів-повідомлень з проектом додаткової угоди, що свідчить про недотримання позивачем процедури поновлення даного договору оренди, встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Оскільки орендар у встановлений договором строк не надіслав орендодавцю повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди, підстав для задоволення позову немає.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

10. Постановою Запорізького апеляційного суду від 29 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 травня

2018 року залишено без змін.

11. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну оцінку. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

13. Касаційна скарга мотивована тим, що суди не дали належної оцінки тій обставині, що вчинені ОСОБА_1 після закінчення дії договору оренди земельної ділянки від 21 січня 2005 року, а саме: продовження користування спірною земельною ділянкою; внесення відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, свідчить про намір ОСОБА_1 скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився, що підтверджує наявність підстав визнання договору оренди землі від 21 січня 2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та Мелітопольською районною державною адміністрацією, поновленим.

14. Касаційна скарга містить посилання на те, що апеляційний суд безпідставно застосував положення частин першої- п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», в той же час як позивач просив застосувати до спірних правовідносин частину шосту статті 33 Закону України «Про оренду землі», а також положення статті 764 ЦК України, де визначений зовсім інший порядок поновлення договору оренди землі.

Доводи інших учасників справи

15. Інші учасники справи відзиву щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

16. Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

17. Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

18. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

19. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

20. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

21. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22. Відповідно до розпорядження голови Мелітопольської райдержадміністрації від 24 грудня 2004 року ОСОБА_1 було надано в оренду земельну ділянку із земель запасу Новгородківської сільської ради, яка знаходиться за межами населеного пункту, площею 9,9996 га ріллі для організації та ведення фермерського господарства.

23. 21 січня 2005 року на виконання цього розпорядження було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у ДП «Мелітопольський районний центр державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 02 лютого 2005 року.

24. Згідно з пунктом 2.1 договору оренди земельної ділянки від 21 січня 2005 року договір укладається на термін 10 років і набуває чинності з моменту його державної реєстрації. Таким чином строк дії договору становить до 02 лютого 2015 року. Земельна ділянка була передана позивачу за актом приймання - передачі.

25. На виконання пункту 1.3 договору, 11 листопада 2005 року було зареєстровано ФГ «Кеніх», що підтверджується копією статуту.

26. Пунктом 2.2 договору оренди передбачено, що орендар, в разі виконання умов договору, має переважне право на продовження терміну договору оренди. Для продовження терміну дії договору оренди орендар зобов`язаний не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку оренди звернутись до орендодавця з відповідним клопотанням.

27. Додаткова угода до договору оренди землі від 21 січня 2005 року про його поновлення не була укладена сторонами у місячний строк.

28. Починаючи з 03 лютого 2015 року, жодних пропозицій з боку ОСОБА_1 , адресованих Головному управлінню Держгеокадастру у Запорізькій області, про бажання укласти додаткову угоду до договору оренди землі не надходило.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

29. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

30. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

31. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

32. Предметом позову у справі, яка переглядається, є визнання поновленим договору оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства.

33. Положеннями частини першої статті 15 ЦПК України в редакції, чинній на момент пред`явлення позову, визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

34. Статтею 1 ГПК України у редакції, чинній на момент пред`явлення позову, установлено, що Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

35. Господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів (стаття 12 ГПК України у редакції, чинній на момент пред`явлення позову).

36. Розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів здійснено відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є, насамперед, юридичні особи та фізичні особи-підприємці, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

37. У справі, яка розглядається, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що протягом одного місяця після закінчення строку дії договору листа - повідомлення від орендодавця про заперечення у його поновленні йому не направлялося та ним не отримувалось, вважає, що укладений раніше договір оренди земельної ділянки для організації та ведення фермерського господарства від 21 січня 2005 року підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені відповідним договором, на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

38. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

39. Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

40. Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

41. Отже, з одного боку, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього, з іншого - відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства

42. Відповідно до статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

43. За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

44. Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

45. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 березня 2018 року в справі № 348/992/16-ц.

46. Тобто, якщо на момент відкриття провадження у справі щодо спору між органом державної влади чи місцевого самоврядування та, зокрема, фізичною особою, якій із земель державної або комунальної власності надана земельна ділянка для ведення фермерського господарства, фермерське господарство вже було зареєстрованим, то така справа має розглядатися за правилами господарського судочинства.

47. Якщо ж на час відкриття провадження у справі щодо такого спору про користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, фермерське господарство не зареєстровано, та стороною таких спорів є громадянин, якому надавалась земельна ділянка, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

48. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц.

49. Зважаючи на те, що позов ОСОБА_1 подано у серпні 2017 року, в той час як 11 листопада 2005 року вже було зареєстровано ФГ «Кеніх», яке має в користуванні спірну земельну ділянку площею 9, 9996 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, тому дана справа має розглядатися за правилами господарського судочинства

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

50. Відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України підставою для скасування рішення повністю або частково із закриттям провадження в справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині є порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

51. За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушення норм процесуального права, що в силу частини другої статті 414 ЦПК України є підставою для їхнього скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 22 травня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 29 січня 2019 року скасувати.

3. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про поновлення дії договору оренди земельної ділянки закрити.

4. Роз`яснити, що даний спір віднесено до господарської юрисдикції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська