Постанова

Іменем України

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 760/16230/15-ц

провадження № 61-46302св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва у складі судді Усатової І. А. від 10 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Волошиної В. М., від 20 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 17 жовтня 2007 року він є власником 1/2 частини нежилого будинку загальною площею 3 336,40 кв. м, який розташований по АДРЕСА_1. Власником іншої частини вказаного нерухомого майна є ОСОБА_5

Зазначав, що 1/2 частини вказаного нерухомого майна фактично використовується відповідно до договору про порядок володіння та користування спільним майном від 01 жовтня 2013 року, укладеного між ним та ОСОБА_5 , і складається із складського та офісного приміщення.

Оскільки між сторонами не досягнуто згоди з приводу поділу майна у натурі, ОСОБА_4 просив припинити право спільної часткової власності на 1/2 частини нежилого будинку загальною площею 3 336,40 кв. м, що займають частину будинку літ. «Б», розташованого по АДРЕСА_1, та виділити йому у натурі 1/2 частку вказаного майна відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження від 22 серпня 2015 року № 33/15.

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним позовом, у якому просила виділити в натурі 1/2 частку у нежитлову будинку літ. «Б», розташованого по АДРЕСА_1, а саме: площею 12,3 кв. м, № 11 площею 5,3 кв. м, № 12 площею 1,9 кв. м, № 13 площею 3,3 кв. м, частину приміщення № 14 площею 364 кв. м, № 15 площею 317 кв. м, № 17 площею 73 кв. м, сходову клітину площею 14,3 кв. м, а всього по 1 поверху 803,7 кв. м; на 2-му поверсі: приміщення № 1 площею 16,5 кв. м, № 2 площею 19,7 кв. м, № 3 площею 16,7 кв. м, № 4 площею 4,1 кв. м, № 5 площею 595,9 кв. м, № 13 площею 21,9 кв. м, № 14 площею 2,2 кв. м, № 15 площею 1,5 кв. м, № 16 площею 2,4 кв. м, № 17 площею 23,6 кв. м, сходову клітину ІІІ площею 13,1 кв. м, частину приміщення № 11 площею 146,9 кв. м, а всього по 2 поверху 864,5 кв. м, а всього по будівлі - 1 668,2 кв. м. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на 1/2 частини в нежитловому будинку літ. «Б», розташованого по АДРЕСА_1 (літ. Б).

ОСОБА_5 посилалась на те, що вказаний розподіл приміщень у спірному нежитловому будинку повністю відповідає розміру часток співвласників, наявна технічна можливість виділу частки будинку та не потрібні перепланування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_4 на 1/2 частини нежилого будинку загальною площею 3 336,40 кв. м, що займають частину будинку літ. «Б», розташованого по АДРЕСА_1.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 на 1/2 частини нежилого будинку загальною площею 3 336,40 кв. м, що займають частину будинку літ. «Б», розташованого по АДРЕСА_1.

Виділено в натурі ОСОБА_4 1/2 частки в нежилому будинку літ. «Б» загальною площею 3 336,40 кв. м, розташованому по АДРЕСА_1, а саме:

на першому поверсі: приміщення № 1 підсобне площею 2,2 кв. м, приміщення № 2 підсобне площею 15,2 кв. м, приміщення № 3 підсобне площею 11,7 кв. м, приміщення підсобне № 4 площею 7,4 кв. м, приміщення № 5 шахта ліфта площею 5,2 кв. м, приміщення основне № 6 площею 15,7 кв. м, приміщення № 7 основне площею 600,2 кв. м, приміщення № 19 основне площею 17,1 кв. м, приміщення № 20 підсобне площею 1,5 кв. м, приміщення № 21 підсобне площею 1,6 кв. м, приміщення № 22 підсобне площею 1,5 кв. м, приміщення № 23 підсобне площею 1,8 кв. м, приміщення № 24 основне площею 23,2 кв. м, приміщення № 25 підсобне площею 4,4 кв. м, приміщення № І сходова клітина площею 8,4 кв. м, частина приміщення № 14 площею 116,75 кв. м, всього по першому поверху - 833,85 кв. м;

на другому поверсі: приміщення № 1 підсобне площею 16,5 кв. м, приміщення № 2 основне площею 19,7 кв. м, приміщення № 3 основне площею 16,7 кв. м, приміщення № 4 підсобне площею 4,1 кв. м, приміщення № 5 основне площею 595,9 кв. м, приміщення № 13 основне площею 21,9 кв. м, приміщення № 14 підсобне площею 2,2 кв. м, приміщення № 15 підсобне площею 1,5 кв. м, приміщення № 16 підсобне площею 2,4 кв. м, приміщення № 17 основне площею 23,6 кв. м, приміщення № ІІІ сходова клітина площею 13,1 кв. м, частина приміщення 11 площею 116,75 кв. м, всього по другому поверху - 834,35 кв. м, всього по будівлі - 1 668,2 кв. м.

Виділено у натурі ОСОБА_5 1/2 частки у нежитловому будинку літ. «Б», розташованому по АДРЕСА_1, а саме:

на першому поверсі: приміщення № 8 шахта ліфта площею 5,2 кв. м, приміщення № 9 підсобне площею 6,2 кв. м, приміщення № 10 підсобне площею 12,3 кв. м, приміщення № 11 підсобне площею 5,3 кв. м, приміщення № 12 підсобне площею 1,9 кв. м, приміщення № 13 підсобне площею 3,3 кв. м, частина приміщення № 14 площею 367,25 кв. м, приміщення № 15 основне площею 317,4 кв. м, приміщення № 16 підсобне площею 7,8 кв. м, приміщення № 17 основне площею 73,0 кв. м, приміщення № 18 підсобне площею 35,8 кв. м, приміщення № ІІ сходова клітина площею 14,3 кв. м, всього по першому поверху - 849,75 кв. м;

на другому поверсі: приміщення № 6 підсобне площею 3,70 кв. м, приміщення № 7 підсобне площею 9,8 кв. м, приміщення № 8 підсобне площею 5,4 кв. м, приміщення № 9 підсобне площею 1,9 кв. м, приміщення № 10 підсобне площею 4,1 кв. м, частина приміщення № 11 площею 364,75 кв. м, приміщення № 12 основне площею 414,4 кв. м, приміщення № IV сходова клітина площею 14,4 кв. м, всього по другому поверху - 818,45 кв. м, всього по будівлі - 1 668,2 кв. м.

У решті зустрічного позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та частково задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що сторони не можуть добровільно розділити майно, що перебуває у спільній частковій власності, а власник має право на виділ його частки і такий виділ є можливим, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 09 вересня 2016 року № 24479/15-43, складеним експертом КНДІСЕ, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для виділу в натурі часток спірного нерухомого майна за запропонований у вказаному висновку варіантом № 1, із припиненням право спільної часткової власності сторін на спірне майно.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено.

Доповнено резолютивну частину рішення суду.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію різниці вартості виділених часток у нежитловому будинку літ. «Б», розташованого по АДРЕСА_1, у сумі 152 200 грн.

У решті рішення суду залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про розподіл спірного нерухомого майна за варіантом № 1 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 09 вересня 2016 року № 24479/15-43, складеним експертом КНДІСЕ, однак не врахував, що вказаним варіантом розподілу спірного нерухомого майна не врахована вартість часток майна, а тому, враховуючи висновок експертів № 2031/07 за результатами проведення комісійної судової оціночно-будівельної експертизи, складеного експертами ТОВ «Український центр судових експертиз» 31 липня 2018 року, дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошової компенсації різниці вартості виділених часток у спірному майні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2018 року ОСОБА_5 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, що подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про однакову вартість часток обох співвласників. Суд апеляційної інстанції неправильно визначив суму грошової компенсації, врахувавши при цьому висновок експертів № 2-31/07 за результатами проведення комісійної судової оціночної-будівельної експертизи від 31 липня 2018 року, який є неналежним та недопустимим доказом у справі. Крім того, суд апеляційної інстанції допустив помилки при призначенні повторної експертизи, а саме: експерти замість повторної провели первинну експертизу; суд не поставив ті ж самі ідентичні питання, що були при проведенні первинної експертизи; повторна експертиза не проводилась. При цьому суд не врахував висновок незалежної оцінки від 17 липня 2017 року, проведеної ТОВ «Експерт-Альянс», яким визначена дійсна ринкова вартість спірного майна. Також суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі Київської міської ради, якій належить земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2019 року ОСОБА_4 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувані судові рішення без змін, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вказував на те, щоОСОБА_5 оскаржувала рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в частині грошової компенсації різниці вартості часток у нежитловому будинку. Суд апеляційної інстанції, враховуючи висновок експертів Українського центру судових експертиз від 31 липня 2018 року, який відповідає вимогам закону та яким визначена дійсна ринкова вартість спірного нежитлового будинку, дійшов правильного висновку про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 грошової компенсації різниці вартості виділених часток у нежитловому будинку у сумі 152 200 грн. При цьому висновок незалежної оцінки від 17 липня 2017 року, проведеної ТОВ «Експерт-Альянс», на який посилається ОСОБА_5, є неналежним доказом у справі.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У справі, що переглядається, установлено, що ОСОБА_4 є власником 1/2 частини нежилого будинку загальною площею 3336,40 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 17 жовтня 2007 року, виданим на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва.

ОСОБА_5 є власником іншої 1/2 частини вказаного нежилого будинку на підставі договору дарування частки нежитлового будинку від 26 жовтня 2011 року.

Відомостей про належність співвласникам земельної ділянки, на якій розташована вказана будівля, матеріали справи не містять.

01 жовтня 2013 року між сторонами укладено договір про порядок володіння та користування спільним майном, з приводу якого виник спір.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції в незміненій частині та постанова апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Звертаючись до суду з позовами, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили виділити в натурі майно, що належить їм на праві спільної часткової власності, та припинити право спільної часткової власності.

За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною першою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною третьою статті 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України, дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 09 вересня 2016 року № 24479/15-43, складеним експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (далі - КНДІСЕ), розділити нежитловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток співвласників та вимог нормативної будівельно-технічної документації можливо. Експертом запропоновано два варіанти поділу нежитлового будинку (а. с. 127-149 т. 1).

Суд першої інстанції, враховуючи вказаний висновок експертизи, а також думки сторін, вважав за можливе обрати перший варіант розподілу спірного нерухомого майна.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_5 не заперечує проти вказаного варіанту поділу нежитлового приміщення та не погоджується з висновком судів щодо грошової компенсації різниці вартості часток у спірному нежитловому будинку.

Перевіряючи доводи касаційної скарги щодо грошової компенсації різниці вартості часток у спірному нежитловому будинку, колегія суддів виходить із такого.

Так, згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 09 вересня 2016 року № 24479/15-43, складеним експертом КНДІСЕ, вартість щодо виділеного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нерухомого майна по першому та другому поверхах будівлі, загальною площею 1 668,2 кв. м, становила 21 169 885 грн, тобто була рівною для кожної з сторін.

Висновком судової оціночно-будівельної експертизи від 27 квітня 2018 року № 9051, складеним експертом Незалежного інституту судових експертиз, встановлено, що дійсна ринкова вартість приміщень, які виділено ОСОБА_4 в натурі у спірному будинку згідно з варіантом розподілу № 1, запропонованого у висновку експерта КНДІСЕ від 09 вересня 2016 року № 24479/15-43, станом і в цінах на дату складання висновку, становить 15 290 593,00 грн. Блок приміщень, які виділено ОСОБА_5, становить 12 002 703,00 грн (а. с. 94-136 т. 2).

З огляду на існування суперечливих висновків експертів щодо визначення вартості часток майна, що виділяється у власність кожному з співвласників, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 травня 2018 року призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої Українському центру судових експертиз у складі не менше трьох експертів.

Відповідно до висновку експертів № 2031/07 за результатами проведення комісійної судової оціночно-будівельної експертизи, складеного експертами ТОВ «Український центр судових експертиз» 31 липня 2018 року, ринкова (дійсна) вартість окремих частин нежитлового будинку (окремих об'єктів нерухомості), розташованого по АДРЕСА_1, згідно з варіантом розподілу № 1, запропонованого у висновку експерта КНДІСЕ від 09 вересня 2016 року № 24479/15-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, станом на дату оцінки 23 липня 2018 року без врахування ПДВ (округлено) складає: для блоку приміщень, які виділена першому співвласнику (1/2 частини в нежилому будинку літ. «Б», розташованого по АДРЕСА_1) - 14 132 500,00 грн; для блоку приміщень, які виділена другому співвласнику (1/2 частини в нежилому будинку літ. «Б», розташованого по АДРЕСА_1) - 13 828 100,00 грн (а. с. 190-227 т. 2).

Допитані у суді апеляційної інстанції судові експерти ТОВ «Український центр судових експертиз» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали висновок експертів ТОВ «Український центр судових експертиз» від 31 липня 2018 року № 2031/07 у повному обсязі.

Згідно з положеннями статей 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши вказані висновки експертів у сукупності з іншими доказами й надавши їм належну правову оцінку, врахувавши висновок експертів № 2031/07 за результатами проведення комісійної судової оціночно-будівельної експертизи, складений експертами ТОВ «Український центр судових експертиз» 31 липня 2018 року, який узгоджується з іншими зібраними у справі доказами, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошової компенсації різниці вартості виділених часток у спірному майні.

Доводи касаційної скарги про те, що суд помилково врахував висновок експертів № 2031/07 за результатами проведення комісійної судової оціночно-будівельної експертизи, складений експертами ТОВ «Український центр судових експертиз» 31 липня 2018 року та не врахував висновок незалежної оцінки від 17 липня 2017 року, проведеної ТОВ «Експерт-Альянс», яким визначена дійсна ринкова вартість спірного майна, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд касаційної інстанції відповідно до статті 400 ЦПК України не здійснює переоцінку цих доказів.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не залучив до участі у справ Київську міську раду, є безпідставними, оскільки питання щодо виділення земельної ділянки у користування сторонам при виділі в натурі частки із спільної часткової власності, не було предметом позову.

Інші доводи касаційної скарги були предметом дослідження судами із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в незміненій частині та постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року в незміненій частині та постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта