Ухвала

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 523/15394/16-ц

провадження № 61-31807св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6,

третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Калараш А. А., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про усуненні перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_5 та його син - ОСОБА_7 у 2003 році зареєстрували шлюб, після чого без його згоди ОСОБА_7 вселив у зазначену квартиру ОСОБА_5, яка не була зареєстрована у квартирі. У 2005 році у ОСОБА_7 та відповідача народився син - ОСОБА_6, якого вони вселили у належну йому квартиру.

Позивач зазначає, що він ніколи не проживав із відповідачами у зазначеній квартирі. Він має намір відчужити вказану квартиру, проте ОСОБА_5 відмовляється висилятися із квартири разом із неповнолітнім ОСОБА_6

Із урахуванням наведеного, позивач просив суд усунути перешкоди у здійсненні ним права власності шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2017 року позов задоволено. Усунуто перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 із квартири АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_4 на праві власності. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 проживає у спірній квартирі без будь-якої правової підстави, а тому підлягає виселенню із цієї квартири. Оскільки ОСОБА_8 незаконно проживає у спірній квартирі, то її неповнолітній син ОСОБА_6 також підлягає виселенню.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про усуненні перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_5 та її неповнолітній син - ОСОБА_6 вселилися у спірну квартиру як члени сім'ї власника квартири та користуються нею протягом 14 років. Позивачем всупереч вимогам статті 60 ЦПК України 2004 року не надано належних доказів існування підстав для виселення, передбачених статтею 116 Житлового кодексу Української РСР.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників справи

У червні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_8 та її неповнолітній син ОСОБА_6 не набули права користування спірною квартирою, оскільки вони не є членами сім'ї позивача. Відповідач у порушенні вимог статті 60 ЦПК України 2004 року не надала належних доказів на підтвердження проживання її рідного брата у квартирі, в якій вона зареєстрована, а також підтвердження того, що її брат є одружений та у нього є діти. Суд апеляційної інстанції безпідставно стягнув із позивача судові витрати, оскільки останній є інвалідом другої групи і відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

У серпні 2017 року від ОСОБА_9 надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_10, уяких заявник просить відхилити указану касаційну скаргу та залишити без змін рішення апеляційного суду, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Заявник зазначає, що вона разом із своїм неповнолітнім сином вселенні у спірну квартиру на законих підставах.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справа разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертоюстатті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_6, третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

В. А. Стрільчук