печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3821/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань - Пітей О.Д.,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Дніпропетровській області звернулося до Печерського районного суду м. Києва із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а саме: інформацію, яка перебуває у володінні публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д).

На підтвердження заявлених вимог заявник зазначив, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець. У зв`язку із проведенням документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця згідно плану-графіка перевірок на 2017 рік для вручення наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 10.11.2017 №6377-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 », плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на IV квартал 2017 року, було здійснено вихід за юридичною адресою суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . В результаті здійсненого виходу встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за юридичною адресою не знаходиться, про що було складено відповідний акт від 30.11.2017 №29272/04-36-13-05/ НОМЕР_1 «Про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю платника за податкової адресою». Заявник зазначив, що ОСОБА_1 має розрахункові рахунки в ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д.

У зв`язку з викладеним, заявник просив розкрити банківську таємницю та зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» надати до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області інформацію по рахунках фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме шляхом надання роздруківки реєстру електронних платіжних документів про рух грошових коштів по рахункам № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які належать зазначеній фізичній особі-підприємцю, із зазначенням назви та коду ЄДРПОУ контрагентів, дати, суми операцій та призначення платежу за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

Ухвалою від 28.01.2019 відкрито провадження у справі, заяву призначено до розгляду.

Представник заявника, заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 349 ЦПК України суд проводить розгляд заяви за відсутності особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи її представників або представника банку, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку у Криворізькій північній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 11.03.2002 номер реєстрації № 6501/12.

У зв`язку з проведення документальної планової виїзної перевірки, на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 10.11.2017 №6377-п фахівцями ГУ ДФС у Дніпропетровській області здійснено вихід за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Так як на момент виходу за вказаною адресою ФОП ОСОБА_1 не знаходився, про що було складено відповідний акт від 30.11.2017 №29272/04-36-13-05/ «Про неможливість проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю платника за податкової адресою».

Відповідно до ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку.

Відповідно до п.19-1.1.1 - 19-1.1.2. ст.19 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Для виконання покладених на контролюючі органи функцій їм надані права, що визначені законодавцем та наведені у статті 20 Податкового Кодексу України.

Згідно з п.п.20.1.5 п.20.1 ст.20 Податкового Кодексу України, контролюючі органи мають право одержувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, комерційних банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження у встановлені терміни валютної виручки від суб`єктів підприємницької діяльності».

Підстави для отримання інформації, що містить банківську таємницю, передбачені пунктами 1 - 4 ч.1 ст.62 Закону №2121 та п.п.20.1.5 п.20.1 ст.20 ПК України. Органи державної податкової служби мають право отримати будь-яку інформацію, віднесену Законом до банківської таємниці на підставі пунктів 1 (з дозволу власника цієї інформації) та 2 (за рішенням суду) ч.1ст.62 Закону №2121.

Окрім цього, відповідно до п.73.4ст.73 ПК України інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду.

Порядок розкриття банківської таємниці визначено ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по - друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Зазначені обмеження, у тому числі, викладені в ч. 4 ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність», не стосуються випадків надання банком інформації, яка є банківською таємницею, за дозволом клієнта чи за рішенням (вимогою) суду.

Такий висновок узгоджується з п. 3.5 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 р. № 267 та главою 12 ЦПК України, що регулює порядок розгляду судом справ про розкриття банківської таємниці (п. 5 ст.288, п. 4 ч. 1 ст.290 ЦПК України).

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, відносно розрахункових рахунків, відкритих фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у ПАТ КБ «Приватбанк» а саме: р/р № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, із зазначенням назви та коду ЄДРПОУ контрагентів, а також дати та суми операцій, призначення платежів, які подавались до банку, з метою використання для проведення перевірки.

У відповідності до ч.3 ст. 350 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про розкриття банком таємниці, яка містить банківську таємницю.

Керуючись ст.ст.4,5,10,259,263-265, 293, 294, 350 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, заінтересована особа публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», ФОП ОСОБА_1 про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю - задовольнити.

Зобов`язати публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д) розкрити банківську таємницю по розрахункових рахунках, відкритих фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д), а саме р/р № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, із зазначенням назви та коду ЄДРПОУ контрагентів, а також дати та суми операцій, призначення платежів, які подавались до банку, з метою використання для проведення перевірки.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Суддя Р.В. Новак