ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Харків

справа № 640/9218/18

провадження № 22-ц/818/859/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Кіся П.В.,

учасники справи:

позивач : ПАТ КБ «Приватбанк», в особі Гуренко Надії Володимирівни

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року, ухвалене суддею Губською Я.В., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог, ПАТ КБ « Приватбанк» посилався на те що, відповідно до укладеного договору б/н від 29 вересня 2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 12400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду, підписавши заявку разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», що викладені на офіційному сайті банку, що складає Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №б/н від 29 вересня 2012 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит. Однак, через порушення зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_2 утворилась заборгованість, яка до теперішнього часу нею не погашена, у зв'язку з чим банк був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив: стягнути заборгованість за кредитом станом на 14.05.2018 року у розмірі 59847,59 грн., з яких: - 2842,85 грн. заборгованість за кредитом; - 4287,03 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 49391,63 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -2826,08грн. - штраф (процентна складова), відшкодувати судові витрати.

У зв'язку із чим просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ « Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 29 вересня 2012 року в розмірі 59847,59 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволені частково.

З ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість станом на 14 травня 2018 за кредитним договором №б/н від 29 вересня 2012 року у розмірі 14629,88 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять дев'ять гривень 88 копійок), з яких 2842,85 грн. заборгованість за кредитом, 4287,03 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 7000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф, фіксована частина.

Також з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 440,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за пенею та комісією у розмірі 42361,63 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 2826,08 грн. за кредитним договором №б/н від 29.09.2012 року відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись не невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі та застосувати строк позовної давності до вимог по стягненню кредиту, процентів і штрафних санкцій.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом помилково визначено строки позовної давності даного спору, оскільки строк дії платіжної картки не може вважатися строком дії договору банківського рахунку. Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а тому, вважає, що перебіг позовної давності у даних правовідносинах розпочався з 26 червня 2016 року. Вважає незаконним одноособове, без належного її повідомлення, підвищення позивачем процентної ставки. Факт укладання між сторонами договору, умовами якого є надання кредиту в сумі 12 400,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних вважає недоведеним належними доказами, оскільки заява-анкета не містить даних щодо умов кредитування, Умови та правила надання банківських послуг, які надані позивачем, не містять підпису відповідача, що свідчить про те, що відповідач не була ознайомлена з вищевказаними умовами та правилами, істотні умови кредитного договору сторонам погоджені не були, копій примірників договору та його складових, позивачу надано не було. Доказів того, що між сторонами укладено договір з тарифом «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», позивачем не надано. Наданий банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить інформацію щодо різних кредитних карт з назвою «Універсальна» і не завірений належним чином Банком та не містить підпису позичальника, а тому, вважає, неможливим встановлення факту укладення договору саме з тарифом «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Наданий банком розрахунок заборгованості та виписки по платіжним карткам, не можуть документально підтвердити факт укладання кредитного договору та надання кредитних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за кредитним договором №б/н від 29.09.2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 12400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.(а.с.9-25)

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №б/н від 29.09.2012 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит.

Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п.2.1.1.5.7 вищевказаних Умов власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, та до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання і заборгованість не погашає.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач станом на 14.05.2018 року має заборгованість - 59 847,59 грн., з яких:

- 2842,85 грн. - заборгованість за кредитом;

- 4287,03 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

- 49391,63 грн. - заборгованість за пенею,

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 2826,08 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-8).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст.530,631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено уст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу(ч. 2ст. 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у ч. 1 ст. 611, ч. ч. 2-4 ст. 612 ЦК України, ч. ч. 1, 2 ст. 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вказаний договір було укладено шляхом підписання ОСОБА_2 анкети-заяви про приєднання, де вказано, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

За загальними правилами, що випливають з положень ст. ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625, ЦК України, цивільні права та обов'язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов'язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов'язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т.ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 634 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із розрахунків позивача (а.с. 5-8), крім іншого вбачається порядок нарахування заборгованості дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, комісії та пені, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості.

Згідно п.5.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 18.06.2003 № 254 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за № 559/7880, особові рахунки та виписки з них є регістрами, які Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (п.5.1. цього Положення).

Факт отримання кредитних коштів та розмір заборгованості за кредитним договором підтверджений виписками по особовим рахункам в яких міститься повна інформація про рух коштів на рахунках, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.09.2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 12400грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Також в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивачем був пропущений строк позовної давності .

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України).

За приписами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до даного договору, відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

На підтвердження факту отримання відповідачем платіжної картки та її перевипуску позивачем надані фотографії відповідача, зроблені в момент отримання картки.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 10.2016 року. (а.с. 71-72)

З матеріалів справи вбачається, що з позовом до суду позивач звернувся 24.05.2018 року, що вбачається із штемпеля вхідної кореспонденції районного суду (а.с. 2).

Отже, відповідно до умов договору, що складається з анкети-заяви, Тарифів та Умов та правил користування платіжною карткою, визначені щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

З матеріалів справи вбачається, що кредитна заборгованість, включая заборгованість за пенею погашалася не лише шляхом автоматичного погашення коштів з іншої картки, а і шляхом поповнення карти відповідачем, останнє 20.10.2017 року (а.с. 68-69)

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-2170цс16.

Щодо посилань апелянта на те, що Банком було безпідставно підвищено відсоткову ставку судова колегія зазначає наступне.

Отже доводи апелянта про те, що позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності спростовуються матеріалами справи.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України відсоткова ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % на місяць або 30% на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується відповідними наказами банку.

Згідно роз*ясень, що містяться у Постанові Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. До обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. У разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку Клієнт зобов'язаний надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам.

Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу направлено 15.03.2015 року.

Отже, кредитний договір від 29.09.2012 року містить умови, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору.

Так, у виписці по картрахунку, яка міститься у матеріалах справи, відображені відомості щодо підвищення розміру відсоткової ставки по кредитним операціям.

Належних та допустимих доказів того, що відповідач подавала заяву про розірвання кредитного договору матеріали справи не містять, що свідчить про згоду останньої зі змінами Тарифів. Після підвищення процентної ставки позивач продовжувала користуватися карткою.

З огляду на викладене судова колегія вважає безпідставними заперечення відповідача щодо незаконності одностороннього збільшення банком відсотків за користування кредитом, адже Умовами та правилами передбачено зміну розміру відсоткової ставки за кредитом банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи наведені норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову в частині фіксованої складової штрафу.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення процентної складової штрафу у розмірі 2826,08 грн. та зменшення розміру пені до 7000 грн.

Відповідач звертає увагу на відсутність доказів укладання договору на умовах «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Такі твердження спростовуються анкетою-заявою про приєднання б/н від 29.09.2013 року та виписками з особового рахунку.

Кредитна картка відповідача обслуговувалася за зазначеним тарифом, заперечень щодо цього не надходило. ОСОБА_2 не довела, що уклала договір на інших умовах.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Харківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

П.В. Кісь