БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1866/19, cправа № 361/1270/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» березня 2019 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Броварського району Київської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, в якому з урахуванням змін просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, селище міського типу ОСОБА_4, КСП «Шевченківське», площею 2,338 га.

В обґрунтування вимог зазначається, що 22 червня 2011 року померла ОСОБА_5. При житті остання розпорядилася належним їй майном, склавши 05 вересня 2007 року заповідальне розпорядження на користь позивача. До складу спадщини померлої ОСОБА_5 входить право на земельну частку (пай), площею 2,338 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, селище міського типу ОСОБА_4, КСП «Шевченківське». У визначеному законодавством порядку позивач як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено з огляду на відсутністю оригіналу документу, що посвідчує право власності спадкодавця на право на земельну частку (пай). З підстав визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом, позивач змушений звернутися до суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, його представник ОСОБА_6 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання представника не направила. 05 березня 2019 року від уповноваженого представника ОСОБА_7 надійшов лист про розгляд даної справи у його відсутність.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22 червня 2011 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК за № 218247, виданим виконкомом ОСОБА_3 селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 81.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-АВ, виданого повторно 28 травня 1970 року ОСОБА_3 селищною радою Броварського району Київської області, 07 лютого 1949 року у селищі Велика Димерка народився ОСОБА_2 Батьки: мати ОСОБА_5, батько ОСОБА_8

Зі спадкової справи № 577/2016 до майна померлої ОСОБА_5, початої 06 вересня

2016 року вбачається, що 06 вересня 2016 року до Броварської районної державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Згідно із довідкою № 2314 від 05 вересня 2016 року, виданою виконавчим комітетом ОСОБА_3 селищної ради Броварського району Київської області ОСОБА_5 на час смерті проживала у селищі міського типу ОСОБА_6 Димерка Броварського району Київської області по вулиці Січнева, 2. У вказаному домоволодінні на день смерті серед проживаючих значилися: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до заповіту, посвідченого керуючим справами виконкому ОСОБА_3 селищної ради Броварського району Київської області 05 вересня 2007 року, зареєстрованого у реєстрі № 293, ОСОБА_5 заповіла все своє майно ОСОБА_2

11 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від

05 вересня 2007 року, зареєстрованого у реєстрі № 293, на право на земельну частку (пай), яке належало померлій ОСОБА_5

Листом від 11 лютого 2019 року Броварська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), оскільки ним не надано оригіналу документа, що посвідчує право власності спадкодавця на право на земельну частку (пай).

Відповідно витягу із протоколу № 1 загальних зборів членів КСП «Шевченківське» присвоєно номери земельних ділянок на схемах розподілу, керуючись послідовністю записів власників сертифікатів на земельну частку (пай), в книзі реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв). Згідно із списком додатком земельній ділянці ОСОБА_5 присвоєно номер 313, площа земельної ділянки 2,338 га.

Згідно із рішенням ОСОБА_3 селищної ради Броварського району Київської області № 72 IV-V від 05 жовтня 2006 року надано дозвіл на виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) замість втраченого оригіналу серії КВ № 0170777 на імя ОСОБА_5

Про втрату оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0170777, виданого на імя ОСОБА_5, у засобах масової інформації опубліковано оголошення про його недійсність. З часу публікації в друкованому виданні до теперішнього часу можливий держатель сертифікату на право на земельну частку (пай) не обявився.

Відповідно до довідки від 12 лютого 2019 року, виданої ОСОБА_3 селищною радою Броварського району Київської області за ОСОБА_5 згідно із земельно-кадастровими даними значиться земельна ділянка, площею 2,338 га за адресою: Київська область, Броварський район, селище міського типу ОСОБА_4, КСП «Шевченківське».

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Враховуючи той факт, що на імя спадкодавця, як колишнього член КСП було видано сертифікат, який посвідчує майнові права на земельну частку (пай), то позивач, як спадкоємець за заповітом, набуває в порядку спадкування майнові права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Оскільки позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері, то право на земельну частку (пай) у розмірі 2,338 га в умовних кадастрових гектарах згідно із сертифікатом серії КВ № 0170777, належить йому.

Однак, не маючи оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), позивач не має змоги підтвердити своє право на земельну частку (пай) в позасудовому порядку, що у свою чергу перешкоджає реалізації права на виділення земельної ділянки в натурі.

Правилами статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У силу частин першої та другої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 3.5. ОСОБА_13 спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного ОСОБА_13 ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Також особа може звернутися до суду з позовом про захист спадкових прав шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У деяких випадках при розгляді цивільних справ про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування суди неправильно встановлюють зміст правовідносин, що виникають, та застосовують до спірних правовідносин норми, що регулюють право власності на земельні ділянки, та не беруть до уваги, що право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємства.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 259, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, 22 червня 2011 року право на земельну частку (пай), площею 2,338 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, селище міського типу ОСОБА_4, КСП «Шевченківське».

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин