Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 вересня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі - Вереш А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання з житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 . Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими (надвірними) будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок від 06.12.2000 року АВО № 060729.

20.09.2011 р. позивач дозволила зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , яка будучи гр. Молдови стала резидентом України, оформивши посвідку на постійне проживання в Україні, та яка періодично проживала в даному будинку з 20.09.2011 року по кінець 2014 року. За твердженням позивача, відповідач за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживає з 2015 року, залишила місце реєстрації, контакти з нею обірвано, звязків не підтримують,а відтак її реєстрація носить формальний характер.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , однак продовжує бути зареєстрованою, що створює для останньої перешкоди у розпорядженні своєю власністю належним чином, позивач самостійно несе витрати на оплату комунальних послуг.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає знятись з реєстраційного обліку, позивач змушена звернутись до суду з метою захисту порушених прав.

З посиланням на викладене, а також на те, що відповідач ОСОБА_2 в даному будинку не проживає з 2015 року, але залишається зареєстрованою за вказаною адресою, що перешкоджає позивачу в реалізації прав як власника користуватися та розпоряджатися своєю власністю, просить суд ухвалити рішення яким позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_2 та зняття з реєстрації місця проживання.

Позивач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 надала суду заяву відповідно до якої заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу у їх відсутності.

В судове засідання відповідач повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надіслав.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішуєсправу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України

22.04.2019 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про закриття підготовчого засідання без її участі.

28.09.2019 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

25.10.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

22.04.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2000 р., що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.12.2000 АВО № 060729 р., копія якого приєднана до матеріалів справи.

Відповідно до довідки Ужгородського державного міжрегіонального виробниче підприємство технічної інвентаризації за № 9165 від 06.12.2000 р. будинок АДРЕСА_2 назви належить ОСОБА_1 в цілому.

Вказані обставини також підтверджуються довідкою Ужгородського районного бюро технічної інвентаризації Нерухомого майна № 201/01-6 від 30.05.2018 р.

Як вбачається з будинкової книги, в будинку за адресою АДРЕСА_2 також зареєстрована ОСОБА_2

Факт непроживання відповідача ОСОБА_2 у вищевказаному будинку підтверджується актом обстеження від 12.04.2018 року складеним секретарем сільської ради - Стеценко Л.Ю., землевпорядником сільської ради - Ердик Л . Д. , депутатом сільської ради Ердек С.І ., згідно якого відповідач ОСОБА_2 в будинку за адресою АДРЕСА_2 , не проживає тривалий час. Власником будинку є ОСОБА_1 .

Згідно довідки виданої сільським головою Руськокомарівської сільської ради Білак В.С. від 26.06.2018 за № 902 в індивідуальному житловому будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані слідуючі громадяни: ОСОБА_1 , 1951 р.н., власник будинку, ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає згідно акта обстеження від 12.04.2018 року.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо права користування жилим приміщенням,яке на праві власності належить позивачеві.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В чинному законодавстві закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб(ст.ст.316,317,319,321ЦКУкраїни).

Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника,у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом,який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Аналогічне положення закону передбачено і ст. 383 ЦК України.

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що відповідач була зареєстрована в будинку не як член сім`ї власника будинку, проте в даному житловому приміщення не проживає з 2015 року, її особистих речей у будинку немає, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, домовленості між нею та власником житла щодо права користування житлом відсутні, що підтверджено матеріалами справи.

Суд приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2015 року . Окрім того вказане підтверджено і актом обстеження від 12.04.2018 року.

Відповідачем не спростовано вказані доводи позивача, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України.

Суду не представлено доказів, що підтверджують право власності відповідача на частку в домоволодінні, чи право відповідача ОСОБА_2 на збереження права на житло при її відсутності за місцем проживання.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача - ОСОБА_2 в будинку за адресою АДРЕСА_2 понад один рік без поважних причин,участі в оплаті за комунальні послуги не приймає, майно не утримує, належних та безспірнихдоказів того, що їй чинилися перешкоди у користуванні житловим приміщенням не надано, суд приходить до переконливого висновку, що вимога позовної заяви в частині позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням ,підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, суд вважає що така не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, тощо.

Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв`язку з його виселенням (добровільно чи у примусовому порядку).

Таким чином, рішення суду по справам даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації місця проживання особи, яка за рішенням суду позбавлена права користування житловим приміщенням .

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування.

Згідно зіст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Орган реєстрації, керуючись ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, зобов`язаний зняти відповідача з реєстрації.

Виходячи зі змісту положень ЦПК України щодо компетенції суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Тому виходячи з правового аналізу норм Закону, беручи до уваги, що орган реєстрації на даному етапі не відмовив позивачу на підставі судового рішення про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, зняти відповідача з реєстрації, а відтак права позивача в цій частині вимог не порушені, суд вважає, що позовні вимоги в частині зняття з реєстрації місця проживання відповідача є передчасними , а відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.81ЦПК України-кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень,виходячи із принципів розумності та справедливості, враховуючи те що позивач є власником будинку за адресою АДРЕСА_2 , реєстрація відповідача ОСОБА_2 порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю та беручи до уваги факт тривалого не проживання відповідача у вказаному будинку суд приходить до висновку, що позовна вимога про позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_2 є обґрунтованою і підлягає до задоволення, оскільки позивач належними і допустимими доказами довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141ЦПКУкраїни,у разі часткового задоволення позову,судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись ст.41 Конституції України, та ст.ст. 317, 319 , 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст.12,76,81,141,259,263-265,268, 272 273, 280-284, 352,354ЦПК України, суд,

У х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєтраціїмісця проживання- задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 права користування житловим приміщенням у житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) сплаченого нею суми судового збору в розмірі 704,80 грн.(сімсот чотири гривні 80 копійок)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_4 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована АДРЕСА_2

Дата складання повного тексту рішення суду 04.10.2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца