Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мирошниченка Ю.М.;

за участю секретаря Конівченко Ю.А.;

позивачки ОСОБА_1;

відповідачки ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року позивачка звернулась до суду з цим позовом. Вказувала, що в травні 2018 року відповідачка ОСОБА_2 взяла в неї у борг 300 доларів США та зобовязалась їх повернути до серпня 2018 року, про що власноруч написала розписку. Просила стягнути суму боргу в гривневому еквіваленті, що становить 7854 грн.

Відповідачка не заперечувала авторства боргової розписки, однак стверджувала, що ці гроші мала передати позивачці як частину плати за придбаний у неї будинок, після того як та вивезе з подвіря будинку сміття та усунути інші недоліки. Всупереч досягнутій домовленості позивачка не виконала зобовязання з передачі будинку в належному стані, що звільняє її від обовязку щодо передачі решти ціни будинку, яку вони визначили в розмірі 300 доларів США.

Позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачкою надано розписку, згідно з якою 18.05.2018 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 300 доларів та зобовязалась повернути грошові кошти до 01.08.2018 року (а.с.4).

Позивачка наполягає, що вказана сума була передана відповідачці саме у борг, а не на виконання договору купівлі-продажу. При цьому згідно з п. 3, наданого відповідачкою договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.05.2018 року, продаж вчинено за 49651 грн., які отримані продавцем повністю від покупця до підписання цього договору (а.с. 21-22).

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами,довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачкою жодним чином не підтверджено того факту, що грошей від позики вона не отримувала. Претензії відповідачки щодо прихованих недоліків будинку та виконання позивачкою обовязків, повязаних з його відчуженням, не є предметом даного спору.

Суд не залишає без уваги того, що в розписці не конкретизовано валюту позики (долар США, Канади чи Австралії). Однак виходить з того, що загальновідомим є той факт, що найпоширенішою іноземною валютою на території України є долар США, а тому вважає, що вимога позивачка про стягнення суми боргу в гривневому еквіваленті в сумі 7854 грн. підлягає задоволенню, оскільки станом на 18.05.2018 року офіційний курс долара США становив 26,18 грн. (300 х 26,18 = 7854 грн.).

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 629, 1046, 1047, 1051 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 7854,00 (сім тисяч вісімсот пятдесят чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повний текст рішення буде складено 05 квітня 2019 року.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко